УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/1194/25 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В. 
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.
з участю секретаря 
судового засідання Кучер А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) у місті Житомирі цивільну справу № 272/1194/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Кудіної Марії Геннадіївни
на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Карповця В.В. у м.Андрушівка
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі ТзОВ «Коллект Центр», товариство) звернулося до суду із названим позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача 108 310,61 грн заборгованості за кредитними договорами, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору – 2 422,40 грн та на правову допомогу – 25 000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 17.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107678079547, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування один рік. 
Проценти за користування кредитом встановлені у п.1.4 Договору, так проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:
а) 1.40 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в);
д) тип процентної ставки фіксована. 
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 100,00 грн.
18.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107701441954, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування один рік. 
Проценти за користування кредитом встановлені у п.1.4 Договору та за своїм змістом є аналогічними з попереднім договором.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 000,00 грн.
18.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107704615447, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування один рік. 
Проценти за користування кредитом встановлені у п.1.4 Договору та за своїм змістом є аналогічними з попередніми договорами.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 000,00 грн.
19.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107845029377, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування один рік. 
Проценти за користування кредитом встановлені у п.1.4 Договору та за своїм змістом є аналогічними з попередніми договорами.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 100,00 грн.
20.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір №2107963719768, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 3 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування один рік. 
Проценти за користування кредитом встановлені у п.1.4 Договору та за своїм змістом є аналогічними з попередніми договорами.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 400,00 грн.
01.12.2021 було укладено договір №1-12, відповідно до якого ТзОВ Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами №2107678079547 від 17.03.2021, №2107701441954 та №2107704615447 від 18.03.2021, №2107845029377 від 19.03.2021, №2107963719768 від 20.03.2021.
10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023, згідно якого позивач отримав право вимоги за вище названими кредитними договорами.
Станом на дату подання позову строк виконання зобов`язання настав, але відповідач його не виконує, кредитні кошти не повертає, проценти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, підлягає стягненню у судовому порядку.
Загальний розмір заборгованості за кредитними договорами складає 108 310,61 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 7 599,60 грн та заборгованість за нарахованими процентами – 100 711,01 грн.
Посилаючись на вказані обставини, товариство просило задовольнити позовні вимоги. 
Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області позов ТзОВ «Коллект Центр» задоволено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г., посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ТзОВ «Коллект Центр» у задоволенні позову в частині, що перевищує визнану відповідачкою суму 4 251,40 грн та стягнути з позивача судові витрати і витрати на правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно ототожнив строк дії договору зі строком, протягом якого допускається нарахування заявлених процентів. З наданих позивачем розрахунків та змісту позовної заяви вбачається, що проценти були нараховані по кожному із кредитних договорів за період, який значно перевищує погоджений орієнтовний строк користування кредитом за кожним договором, а саме – фактично за повний однорічний строк дії кожного договору. При цьому погоджені сторонами орієнтовні строки користування кредитними коштами становили лише 16, 15, 15, 14 та 13 днів відповідно по кожному договору.
Надані позивачем розрахунки заборгованості не можна визнати належними та допустимими доказами, оскільки проценти по кожному із договорів нараховані поза межами строку кредитування, що суперечить ст. 1048 і 1050 ЦК України, а також порушено п.3.3.1 Договорів – нараховані проценти перевищують допустимий максимальний поріг.
Апелянт вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за укладеними договорами про надання фінансових послуг, обмежившись періодом, чітко визначеним умовами договору, паспортом кредитування та графіком платежів. 
За умовами укладених договорів сторони визначили строк кредитування тривалістю від 13 – 16 днів. Доказів пролонгації цих договорів позивачем не надано. Застосований позивачем порядок стягнення відсотків не ґрунтується на законі та є таким, що ставить у невигідне становище споживача. Вимогу про стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ґрунтується на односторонньому тлумаченні спірних договорів на користь позивача, без належної перевірки правової природи нарахованих процентів, без належного аналізу кожного договору окремо, без мотивованої відповіді на головні доводи відповідачки та без належного врахування принципів добросовісності, розумності й справедливості у споживчих правовідносинах.
У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Коллект Центр», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
Представник позивача ТзОВ «Коллект Центр» - Синиченко Д.В. апеляційну скаргу вважала необґрунтованою та в її задоволенні просила відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено п`ять Договорів про надання фінансових послуг, а саме:
- 17.03.2021 № 2107678079547 «Стандарт +», за яким товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати усіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 (один) рік. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 1.40 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором позичальника (т. 1 а.с. 151-153);
- 18.03.2021 №2107701441954 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 15 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати усіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 15 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 15 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором позичальника (т. 1 а.с. 164-166);
- 18.03.2021 №2107704615447 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 15 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати усіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 15 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 15 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором позичальника (т. 1 а.с. 179-181);
- 19.03.2021 №2107845029377 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 14 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати усіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 14 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 14 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 14 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором позичальника (т. 1 а.с. 147-149);
- 20.03.2021 № 2107963719768 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 13 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати усіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 13 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 13 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 13 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором позичальника.
Факт отримання коштів за названими Договорами та виконання позикодавцем своїх зобов`язань в частині надання кредитних коштів позичальнику відповідачем ОСОБА_1 визнається та підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 63, 144, 161, 176, 194, т. 2 а.с. 44).
01.12.2021 було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування»» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, в тому числі, і за названими кредитними договорами (т. 1 а.с. 20-24, 25-37, 41-45).
10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023, згідно якого позивач отримав право вимоги за кредитними договорами, зокрема, і №2107678079547 від 17.03.2021, №2107701441954 та №2107704615447 від 18.03.2021, №2107845029377 від 19.03.2021, №2107963719768 від 20.03.2021 (т. 1 а.с. 46-56, 57-62, 63-67, 69-74, 77-83, 124).
Згідно витягів з Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, позивач отримав від ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 120 567,27 грн (т. 1 а.с. 80-83,124), яка визначена наступним чином:
- заборгованість за Договором №2107678079547 від 17.03.2021 у загальному розмірі 17 281,49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1 099, 60 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 16 181, 89 грн;
- заборгованість за Договором №2107963719768 від 20.03.2021 у загальному розмірі 54 231,02 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3 400,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 50 831,02 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, як зазначає позивач, останній просить стягнути заборгованість у розмірі 41 974,36 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3 400,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 38 574,36 грн;
- заборгованість за Договором №2107845029377 від 19.03.2021 у загальному розмірі 17 460,96 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1 100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 16 360,96 грн;
- заборгованість за Договором №2107701441954 від 18.03.2021 у загальному розмірі 15 796,90 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14 796,90 грн;
- заборгованість кредитом за Договором №2107704615447 від 18.03.2021 у загальному розмірі 15 796,90 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14 796,90 грн.
Таким чином, позивач визначив загальний розмір заборгованості за названими кредитними договорами 108 310,61 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 7 599,60 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 100 711,01 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг у спосіб, передбачений Законом України «Про електронну комерцію». Встановивши, що відповідач пройшла процедуру ідентифікації в системі та підписала договори одноразовим ідентифікатором, суд визнав правочин укладеним у письмовій формі. Також місцевий суд дійшов висновку, що позивач довів факт передачі коштів позичальнику шляхом надання довідок платіжного оператора про безготівковий переказ на вказану в договорах картку. Судом встановлено, що право грошової вимоги перейшло до ТзОВ «Коллект Центр» на підставі належно оформлених договорів факторингу та відступлення прав вимоги. Враховуючи відсутність доказів повного погашення згаданої заборгованості з боку відповідача, суд визнав вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків обґрунтованими. При цьому судом відкинуто посилання представника відповідача про неправомірне нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, оскільки умовами Договорів передбачено строк кредитування в один рік, а в пунктах 1.3 вказаний орієнтовний строк повернення кредиту при умові сплати усіх нарахованих відсотків.
Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення процентів за вказаними кредитними договорами в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до п. 1.9. кожного із вище згаданих кредитних договорів граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 (один) рік, а згідно п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка») протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:
а) 1,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,24% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в);
д) тип процентної ставки - фіксована.
Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 (15, 15, 14, 13) день відповідно з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 (15, 15,14,13) днів відповідно у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п.п. 1.4.1 та п.п. 1.4.2 п. 1.4. договору).
Відповідно до п. 4.3. кожного із договорів сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Договори підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Додатки № 1 до кредитних договорів підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Колегія суддів вважає доведеним факт укладання договорів про надання фінансових послуг на тих умовах,на які посилався позивач та перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджує виникнення у відповідача зобов`язань щодо виконання договорів про надання фінансових послуг, а також перехід до позивача права вимоги за вказаними договорами.
Позичальником укладено п`ять договорів про надання фінансових послуг за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитних договорів позичальник отримала від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомилася з усіма умовами договорів та повинна була розуміти суть фінансової послуги і усвідомлювати всі ризики, пов`язані з укладенням даних договорів, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання їх умов.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Відповідно до положень статтей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №2107678079547 від 17.03.2021, №2107701441954 та №2107704615447 від 18.03.2021, №2107845029377 від 19.03.2021, №2107963719768 від 20.03.2021.
При цьому, ТзОВ «Колект Центр» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за зазначеними вище кредитними договорами.
Враховуючи наведене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, та вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за названими кредитними договорами.
Доводи апеляційної скарги щодо нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договорів є безпідставними, оскільки відповідно до умов укладених договорів, визначено два окремих строки кредитування, орієнтовний строк повернення кредиту 16 (15, 15,14,13) днів, який передбачає право позичальника користуватися пільговими умовами договору, а саме пільговими відсотками за користування кредитними коштами та граничний строк користування - 1 рік (365 днів).
Тобто, договорами передбачено та погоджено сторонами граничний строк користування кредитними коштами - 1 рік, в межах якого і було здійснено нарахування відсотків, оскільки, позичальник не скористалася своїм право щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування.
Оскільки відповідач кредитні кошти протягом 16 (15, 15, 14, 13) днів не повернула, тому кредитодавець продовжив нараховувати позичальниці проценти за користування кредитними коштами в межах граничного строку кредитування один рік, відтак, цей період є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів.
Водночас позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом не в повному розмірі, а скориставшись своїм правом зменшив їх розмір по одному із кредитних договорів №2107963719768 від 20.03.2021 з 50 831,02 грн до 38 574,36 грн.
Однак суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що нараховані відповідачу відсотки за користування кредитними коштами за договорами №2107678079547 від 17.03.2021, №2107701441954 та №2107704615447 від 18.03.2021, №2107845029377 від 19.03.2021, №2107963719768 від 20.03.2021 про надання фінансових послуг в загальному розмірі 100 711,01 грн навіть після їх зменшення товариством, є неспівмірними із розміром наданих у кредит коштів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Колегія суддів вважає, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами.
У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 9.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 7.10.2020 у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, «що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів ОСОБА_1 щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів».
З огляду на зазначене, враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за кредитними договорами по процентам 100 711,01 грн не є співрозмірною сумі кредиту за договорами в розмірі 7 599,60 грн, є непропорційно великою сумою відсотків, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір процентів за вказаними договорами необхідно зменшити до суми тіла кредиту в розмірі 7 599,60 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 14 % .
Колегія суддів акцентує увагу на тій обставині, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем проплат за названими кредитними договорами 19.04.2025, як на то посилається представник відповідача, тому даний аргумент не може бути прийнятий до уваги.
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп., а тому з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр», слід стягнути 339,14 грн (2422,40х14%:100) сплаченого судового збору та 3 500 грн витрат на правничу допомогу (25 000х14:100), враховуючи часткове задоволення позовних вимог.
Також при подачі апеляційної скарги апелянтом було сплачено судовий збір в сумі 3 633,60 грн та оскаржено судове рішення в цілому. В зв`язку з цим з позивача на користь відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 016,36 грн. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 - 391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кудіної Марії Геннадіївни задовольнити частково.
Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 березня 2026 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Кредитним договором 2107678079547 від 17.03.2021 у розмірі 2 199,20 грн, за Кредитним договором №2107701441954 від 18.03.2021 у розмірі 2 000,00 грн, за Кредитним договором № 2107704615447 від 18.03.2021 у розмірі 2 000,00 грн; за Кредитним договором № 2107845029377 від 19.03.2021 у розмірі 2 200,00 грн, за Кредитним договором № 2107963719768 від 20.03.2021 у розмірі 6 800,00 грн, а всього – 15 199,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) 339,14 грн сплаченого судового збору та 3 500 грн витрат на правничу допомогу».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) на користь ОСОБА_1 1 016,36 грн сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Й.Григорусь 

Судді О.М.Галацевич

В.А.Панкеєва 

Повний текст постанови складений 10 червня 2026 року.