Справа № 488/3377/26
Провадження № 3/488/436/26

ПОСТАНОВА

07.07.2026 року суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи – тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,-
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

22.06.2026 року о 13:00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: вул. Янтарна, 53 в м. Миколаєві біля ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме штовхав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення та отриманнясмс-повідомлень на номер телефону, зазначений ним при складанні протоколу, про причини неявки суд не повідомив.
Потерпіла ОСОБА_2 , яка також належно та завчасно повідомлена про дату, до суду не прибула, про причини неявки не повідомила, заяв від останньої про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з пунктом 14 вказаної статті психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 219212 від 22.06.2026 року, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ № 111142 від 22.06.2026 року, заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , а також даними форми оцінки ризиків від 22.06.2026 року, відповідно до яких поліцейським уповноваженого підрозділу поліції, який провів оцінку ризиків, визначено низький рівень небезпеки. 
Надавши оцінку представленим доказам, суддя находить доказаною вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами. 
Враховуючи особу винного, ступінь його вини, а також, враховуючи, що домашнє насильство заподіяно відносно особи, з якою порушник перебуває у родинних відносинах, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) з метою виховання та подальшого запобігання подібних ситуацій, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
З огляду на встановлені обставини події адміністративного правопорушення, зокрема й те, що порушник до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі раніше не притягувався, визначений формою оцінки ризиків низький рівень небезпеки, суд дійшов висновку про відсутність необхідності направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до ст.39-1 КУпАП. 
На підставі викладеного керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави (р/р UA938999980313000106000014481, одержувач: Миколаїв ГУК/Корабельний р-н/21081100, ЄДРПОУ: 37992030, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО ДКСУ: 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.)
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі у розмірі 665, 60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави (р/р UA908999980313111256000026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ: 37993783). 
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна