15.06.2026
Справа № 744/397/26
Провадження № 3/744/181/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого – судді Гнипа О.І., 
при секретарях Савченко С. І., Кекух А. А.,
за участі:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Єрмоленка А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Семенівка Чернігівської області матеріали, які надійшли з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, такого, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , проживаючого по     АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце дислокації АДРЕСА_1 )  ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , особі яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , поставлено до вини те, що о 08 годині 00 хвилин 13 травня 2026 року за місцем дислокації підрозділу в АДРЕСА_1 було з`ясовано, що інспектор прикордонної служби 1 категорії-технік відділення зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) майстер-сержант ОСОБА_1 був відсутній 07.05.2026 та не заступив в прикордонний наряд (помічник чергового підрозділу) без поважних на те причин. Майстер-сержант ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 08.05.2026 по 12.05.2026 на підставі довідки №16 від 08.05.2026 року, доповідь не здійснив начальнику прикордонної застави капітану ОСОБА_2 про те, що він відкрив лікарняний та перебуває на амбулаторному лікуванні в КНП «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги», м. Семенівка. До підрозділу повернувся 13.05.2026. В діях даного військовослужбовця, на думку особи, яка склала протокол, вбачається недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а саме порушення вимог: статті 65 Конституції України, відповідно до якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; частини 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», відповідно до якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; «обов`язок бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим»; «постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку її майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України»; ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові»; ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями»; абзацу 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якого військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів», ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін; ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок додержуватися військової дисципліни... виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), чим скоїв адміністративне правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» започатковано дію умов особливого періоду.
У судовому засіданні особа, яка притягається адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю та пояснив наступне. Він проходить військову службу зв`язківцем. Згідно штату їх, зв`язківців, має бути як мінімум сім чоловік. Після смерті напарника він протягом двох місяців виконував обов`язки сам. Крім того, залучався до виконання інших обов`язків. Перед подією він більше трьох діб стояв в наряді без відпочинку. 06 травня 2026 року його замінив начальник, щоб він поїхав забирати майно, яке залишилося, та поїхав до м. Чернігова за запчастинами, необхідними для виконання службових завдань. 07 травня 2026 року він особисто приїхав на територію застави і привіз запчастини. Того ж дня він сказав, що йому погано і він не може лізти ремонтувати вежі в н. п. Машеве. Повідомив, що зранку він буде звертатися до сімейного лікаря в м. Семенівка. Про це він доповів безпосередньому начальнику, капітану Вовку, а зранку доповів ще й фельдшеру, що буде в лікарні і проходить обстеження та чекає висновку лікаря. Зранку направив лікарняний. Капітан Вовк наодинці подзвонив начальнику застави і вони придумали, на переконання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, міфічний наряд. Проте він сказав, що за станом здоров`я не може заступати в наряд і буде звертатися до лікаря 08 числа зранку. Йому вже було зле, а фельдшер був відсутній, він перебував в н. п. Новгород-Сіверський. Зранку направив в електронному вигляді лікарняний. 
Також ОСОБА_1 подав до суду документ, озаглавлений як заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому навів клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування такого клопотання зазначив про те, що стаття 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (недбале ставлення до військової служби) передбачає обов`язкову наявність вини особи у формі умислу чи необережності (недбалості). Недбалість полягає в тому, що особа знала про свої обов`язки, але поставилася до їх виконання легковажно. Проте він фізично не був ознайомлений із наказом (розпорядженням) про призначення його в прикордонний наряд на 07.05.2026 року. Жодних розпоряджень у паперовому вигляді, під особистий підпис у Журналі ознайомлення чи Книзі прикордонної служби, йому не надавали. В його підрозділі НОМЕР_2 прикордонного загону усталеною та постійною практикою було доведення добових графіків нарядів шляхом надсилання інформації у месенджер «WhatsApp» перед днем заступання. Напередодні поставленого до вини дня, а саме протягом усієї доби 06 травня 2026 року, жодних повідомлень про заступання в наряд на його мобільний телефон не надходило. Графік про те, що він заступає в наряд на 07.05.2026, йому скинутий не був, що унеможливило отримання ним інформації про зміну його розпорядку дня та обов`язок прибути на службу. Обов`язок належного доведення наказу до підлеглого покладено на командування. Керівництво свій обов`язок не виконало, через що він не знав про існування наряду. Також має місце недоведеність вини, що полягає в наступному. Військова частина не має і не може надати суду жодного документального підтвердження, яке б свідчило про належне ознайомлення його з нарядом з 06.05.2026 на 07.05.2026. На підтвердження його слів він додає роздруківки знімків екрана (скріншоти) з месенджера «WhatsApp» за період з 05.05.2026 по 07.05.2026, які фіксують відсутність будь-яких вхідних повідомлень із графіками про те що він повинен заступити в наряд на 07.05.2026 помічником чергового підрозділу.
Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що у діянні ОСОБА_1 відсутній склад поставленого йому до вини адміністративного правопорушення за наступних обставин.
Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З наведеного випливає, що обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (адміністративного проступку) є вина особи, а підставою для притягнення до адміністративної відповідальності – наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення, тобто сукупності передбачених законом даних про: об`єкт; об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону проступку. Відсутність хоча б однієї з цих властивостей виключає склад адміністративного правопорушення в цілому та можливість притягнення особи до відповідальності.
Ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Суб`єктивна сторона безпосередньо цього правопорушення характеризується необережною формою вини (недбалістю або самовпевненістю): особа неналежно виконує покладені на неї службові обов`язки внаслідок несумлінного, недбалого до них ставлення, не передбачаючи можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити, або легковажно розраховуючи на їх відвернення. Обов`язковою передумовою такої форми вини є те, що особа усвідомлювала або за обставинами повинна була і могла усвідомлювати наявність покладеного на неї конкретного службового обов`язку.
ОСОБА_1 поставлено до вини відсутність 07.05.2026 та незаступлення у прикордонний наряд (помічником чергового підрозділу).
Втім, таке твердження не є належним, позаяк судому у судовому засіданні з`ясовано, що справа не містить належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 у встановленому порядку був ознайомлений з наказом (розпорядженням, графіком) про призначення його до зазначеного наряду на 07.05.2026. Доказів доведення до ОСОБА_1 такого наказу під особистий підпис (у книзі прикордонної служби, журналі тощо) ознайомлення чи в інший спосіб обізнаності, що дозволяє достовірно встановити факт ознайомлення, суду не надано.
Як убачається з пояснень ОСОБА_1 , не спростованих посадовою особою, яка склала протокол, усталеною практикою доведення добових графіків нарядів у підрозділі було надсилання відповідної інформації через месенджер «WhatsApp» напередодні дня заступання. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав роздруківки знімків екрана з месенджера «WhatsApp» за період з 05.05.2026 по 07.05.2026 (а. с. 26-30), судом їх автентичність перевірено у судовому засіданні), які свідчать про неприсутність будь-яких даних про заступання ОСОБА_1 в наряд на 07.05.2026. Зазначені докази не спростовані.
Обов`язок належного доведення наказу (розпорядження) до відома підлеглого покладається на командування. Неналежне виконання цього обов`язку унеможливило обізнаність ОСОБА_1 про покладення на нього обов`язку заступити в наряд 07.05.2026.
З огляду на викладене, суд переконаний, що в даній справі має місце відсутність у діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу правопорушення. Особа не може недбало (необережно) не виконати службовий обов`язок, про існування якого вона не була обізнана і не могла бути обізнана з не залежних від неї причин, а саме внаслідок неналежного доведення до неї відповідного наказу. За відсутності можливості знати про покладений обов`язок ставлення особи до його невиконання не може бути визнане недбалим, а отже, вина – обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення – у діянні ОСОБА_1 відсутня.
Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 , за його доводами, висловленими у судовому засіданні, ще 07.05.2026 повідомив свого безпосереднього начальника, відповідно капітана Вовка, про погіршення стану здоров`я та намір звернутися по медичну допомогу, після чого дійсно звернувся до КНП «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» та перебував на амбулаторному лікуванні з 08.05.2026 по 12.05.2026, що підтверджується довідкою №16 від 08.05.2026. При цьому статтею 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України обов`язок доповідати покладено на військовослужбовця саме перед безпосереднім начальником, якому ОСОБА_1 , за його не спростованими поясненнями, про відповідні обставини повідомив. Наведене додатково свідчить як про поважність причин відсутності ОСОБА_1 , так і про відсутність з його боку недбалого ставлення до служби.
За змістом ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд зазначає, що по суті єдиним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Проте протокол лише фіксує позицію особи, яка його склала, і сам по собі, за відсутності інших належних, допустимих і достатніх доказів, не є беззаперечним підтвердженням вини. Викладені у протоколі обставини спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та наданими ним доказами і не підтверджуються іншими матеріалами справи.
Відомості письмових пояснень військовослужбовців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 8, 9) не спростовують відомості приведених вище пояснень ОСОБА_1 та зазначених вище даних скріншотів в їх сукупності, а тому судом при винесенні цієї постанови відхиляються. 
За змістом основоположної презумпції, закладеної у норми ст. 62 Конституції України, котру суд вважає слід застосовувати і при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, які свідчать про те, що особою, яка слала протокол про адміністративне правопорушення, не зібрано належним чином і не надано суду належних і допустимих доказів, чим не виконано свій наведений вище обов`язок доказування, передбачений ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд переконаний, що в діянні ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення.
Відсутність складу адміністративного правопорушення, у свою чергу, є безумовною підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 221, п. 1 ст. 247, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – провадженням закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або у передбачених законом випадках прокурором до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Гнип