Справа № 953/11453/25
н/п 2/953/646/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Демченко С.В.,
з участю:
позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача – адвоката Мельника Р.В.,
секретар судового засідання – Тюльпа Я.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
УСТАНОВИВ:
24 жовтня 2025 року на адресу Київського районного суду м. Харкова надійшли з Харківського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 04 липня 2025 року скасовано у частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди та стягнення судових витрат, а також додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2025 року та призначений новий розгляд провадження у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
ОСОБА_1 під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024220000001069 від 14.09.2024, у порядку ст. 128 КПК України заявив цивільний позов до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування завданої майнової шкоди грошові кошти у розмірі 37 161,87 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн та судові витрати у розмірі 68 107,70 грн, з яких: витрати на правову допомогу у розмірі 65 720 грн та витрати за проведення оцінки мотоцикла у розмірі 2 387 грн 70 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 березня 2024 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Нескорених в напрямку вул. Шевченка від вул. Барабашова у м. Харкові, не врахував дорожню обстановку, своєчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль. Рухаючись по головній дорозі на ділянці, де починається перехрестя, ОСОБА_2 змінив напрямок руху ліворуч, не надавши дорогу мотоциклу «MUSSTANG MT 200-8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ,який в цей час рухався до перехрещення проїзних частин справа від нього по головній дорозі вул. Нескорених від вул. С. Ковпака в напрямку вул. Барабашова у м. Харкова, за напрямком руху якого було встановлено дорожній знак 2.3 «Головна дорога» разом із табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги». У результаті дорожньо-транспортної події позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої сукупної травми, яка включає в себе закриту тупу черепно-мозкову травму, закриту травму грудної клітини, травму хребта та травму кінцівок, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/490-А/24 від 14.10.2024, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень позивач був госпіталізований до КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.09.2024 по 02.10.2024. Після проведення оперативного лікування 02.10.2024позивач був направлений до ЗОЗ м. Києва, де він проходив лікування до 02.11.2024, після чого він був направлений до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь». Внаслідок вчинення відповідачем 14.09.2024 кримінального правопорушення позивачу була завдана моральна шкода,що виразилась у фізичних стражданнях потерпілого, пережитими у зв`язку з протиправними діями відповідача, а також душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що позивач станом на день подання вказаного позову залишався прикутим до ліжка. З огляду на викладене просить стягнути з відповідача на свою користь за завдану моральну (немайнову) шкоду, в розмірі 2 000 000 грн. З метою підтвердження розміру матеріальної шкоди на замовлення позивача було проведене транспортно-товарознавче дослідження, вартість якого становить 2 387,70 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, понесені ним на правничу допомогу, у розмірі 65 750 грн.
Під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_2 був поданий відзив на позовну заяву, в якій просив позовні вимоги позивача задовольнити частково, зокрема просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до рівня, який повинен відповідати принципу розумності та співмірності. Щодо заявленого позивачем розміру відшкодування моральної шкоди вказав, що позовні вимоги в цій частині є недостатньо обґрунтованими, зокрема не відповідають критеріям розумності та справедливості.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.
16 грудня 2025 року та 30 січня 2026 року на адресу суду від представника позивача – адвоката Харченка К.С. надійшли заяви про долучення до матеріалів справи доказів.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2026 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявленого розміру моральної шкоди, вважаючи його завищеним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, характеру та ступеню заподіяних позивачу страждань. Також відповідач заперечував проти розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність із складністю справи, обсягом наданих послуг та критерієм розумності. Відповідач просив суд зменшити заявлені суми до обґрунтованого та справедливого рівня.
Представник відповідача – адвокат Мельник Р.В. у судовому засіданні підтримав позицію відповідача.
Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 14 березня 2024 року близько 15 години 30 хвилин у м. Харкові по вул. Нескорених, біля будинку № 2в мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та мотоциклу «MUSSTANG MT 200-8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 липня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням випробувального строку 2 роки. Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 37 161 грн 87 коп., моральну шкоду в розмірі 320 000 грн.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2025 року задоволено частково заяву адвоката Харченка К.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 324 грн 61 коп. та витрати за проведення оцінки мотоцикла у розмірі 2 387 грн 70 коп.
Відповідно до вироку суду, 14.09.2024 приблизно о 15:30 ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «DACIA SANDERO», р.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , рухався по вул. Нескорених в напрямку вул. Шевченка від вул. Барабашова м. Харкова. У районі буд. 2В по вул. Нескорених м. Харкова  ОСОБА_2 проявив неуважність, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований ним автомобіль, рухаючись по головній дорозі, на ділянці, де починається перехрестя, та змінив напрямок свого руху вліво, не надавши дорогу мотоциклу «MUSSTANG MT 200-8», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який у цей час рухався до перехрещення проїзних частин справа від нього по головній дорозі вул. Нескорених від вул. С. Ковпака у напрямку вул. Барабашова м. Харкова, за напрямком руху якого було встановлено дорожній знак 2.3 «Головна дорога» разом із табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги», чим грубо порушив вимоги п. 16.14 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 16.14 «Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг (цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах), та допустив зіткнення з мотоциклом «MUSSTANG MT 200-8», р.н. НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної події водій мотоцикла ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої сукупної травми, яка включає в себе закриту тупу черепно-мозкову травму, закриту травму грудної клітини, травму хребта та травму кінцівок, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/490-А/24 від 14.10.2024, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Відповідно до висновків судових автотехнічних експертиз № 8063 від 24.10.2024 та № 8064 від 24.10.2024 у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «DACIA SANDERO», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є невідповідності вимогам п. 16.14 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Як вбачається з матеріалів долучених до позовної заяви, ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024220000001069 від 14.09.2024, у порядку ст. 128 КПК України заявив цивільний позов до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування завданої майнової шкоди грошові кошти у розмірі 37 161,87 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн та судові витрати у розмірі 68 107,70 грн, з яких: витрати на правову допомогу у розмірі 65 720 грн та витрати за проведення оцінки мотоцикла у розмірі 2 387 грн 70 коп.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року частково задоволено апеляційну скаргу представника потерпілого – адвоката Харченка К.С. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 04 липня 2025 року скасовано у частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди та стягнення судових витрат, а також додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2025 року та призначений новий розгляд провадження у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2025 року стосовно ОСОБА_2 залишено без змін. 
За таких обставин суд розглядає цивільний позов виключно в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди та судових витрат.
На підтвердження заявлених вимог у частині відшкодування моральної шкоди позивач надав виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 17824, з якої вбачається, що у період часу з 14 вересня 2024 року по 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради з діагнозом: гостра ЧМТ. Забій головного мозку. Забійна рана м`яких тканин голови. Закрита травма грудної клітини. Забій, садна грудної клітини. Закритий перелом 1 ребер з обох сторін, закритий перелом 4-го ребра праворуч. Закритий перелом 5-го ребра праворуч, закритий перелом 3, 4 ребер ліворуч. Забій серця. Закритий дистракційний перелом тіла Т4 хребця, компресійний перелом тіла Т5 хребця. Лінійний перелом правого поперечного виростку Т5 хребця, закритий перелом поперечних виростку 1.1, 1.2 хребців. Закритий трансцервікальний перелом шийки лівої стегнової кістки. Закритий багатоуламковий перелом с/3 лівої стегнової кістки. Відкритий ПІВ тип перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням. Закритий переломо-вивих І плесневої кістки правої стопи зі зміщенням. Короткий анамнез: зі слів хворого травму отримав внаслідок ДТП, що мала місце 14 вересня 2024 року.
З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 19259 травматологічне відділення № 1 вбачається, що у період часу з 02 жовтня 2024 року по 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ЗОЗ м. Києва з діагнозом: політравма (14.09.2024). ЗЧМТ. Забій головного мозку. Забійна рана м/тканин голови. ЗТГК. Забій, садна грудної клітки. Закритий перелом 1 ребер з обох сторін, закритий дистракційний перелом тіла Th4 хребця, компресійний перелом тіла Th5 хребця. Лінійний перелом правого поперечного відростку Th5 хребця, закритий перелом поперечних відростків L1, L2 хребців. Закритий трансцервікальний перелом шийки лівої стегнової кістки. Закритий багатоуламковий перелом с/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий ІІІВ ст. перелом с/3 обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. МОС АЗФ. Закритий переломо-вивих основи 1 плесневої кістки правої стопи зі зміщенням уламків. МОС спицею. Короткий анамнез: з наданої супровідної медичної документації травми отримав 14 вересня 2024 року внаслідок ДТП.
Відповідно до виписок із медичних карток стаціонарного хворого № 194292, № 195904 та № 196961, ОСОБА_1 у період часу з 25 лютого 2025 року по 26 березня 2025 року, з 27 березня 2025 року по 16 квітня 2025 року та з 17 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні післягострої та довготривилої реабілітації центру стаціонарної медичної допомоги КНП «Київська обласна клінічна лікарня» Київської обласної ради з діагнозом: політравма (від 14.09.2024). Закритий трансцервікальний перелом шийки лівої стегнової кістки. Закритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий (ІІІ ст.) перелом середньої третини лівої великогомілкової квітки зі зміщенням уламків, фіксований ст. АЗФ. Закритий перелом тіла Th4 хребця, компресійний перелом тіла Th5 хребця, перелом правого поперечного відростку Th5 хребця, перелом поперечних відростків L1, L2 хребців. ЗЧМТ. ЗТГК, закритий перелом 1 ребра з обох сторін, закритий перелом 4, 5 ребра справа, 3, 4 ребра зліва. Забій серця. Закритий переломових основи І плесневої кістки правої стопи, фіксований шпицею. Стан після операцій: (04.10.2024) – транспедикулярної фіксації Th2-Th3, Th5-Th6 (24.12.2024) – закритої репозиції, остеосинтезу шийки лівої стегнової кістки гвинтами, відкритої репозиції, блокованого інтрамедулярного остеосинтезу нижньої третини лівої стегнової кістки; (30.12.2024) – закрити репозиція, ПЧКДО лівої великогомілкової кістки за Ілізаровим (в модифікації Веклича). Інсомнічний синдром ситуативно зумовлений. 
Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 12833/2025, ОСОБА_1 у період часу з 08 липня 2025 року по 06 листопада 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Лікарня Святого Мартина» Київської обласної ради з діагнозом: інші уточнені травми з залученням декількох областей тіла. Політравма (від 14.09.2024). Закритий трансцервікальний перелом шийки лівої стегнової кістки. Закритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий (ІІ ст.) перелом середньої третини лівої великогомілкової квітки зі зміщенням уламків, фіксований ст. АЗФ. Закритий перелом тіла Th4 хребця, компресійний перелом тіла Th5 хребця, перелом правого поперечного відростку Th5 хребця, перелом поперечних відростків L1, L2 хребців. ЗЧМТ. ЗТГК, закритий перелом 1 ребра з обох сторін, закритий перелом 4, 5 ребра справа, 3, 4 ребра зліва. Забій серця. Закритий переломових основи І плесневої кістки правої стопи, фіксований шпицею. Стан після операцій: (04.10.2024) – транспедикулярної фіксації Th2-Th3, Th5-Th6 (24.12.2024) – закритої репозиції, остеосинтезу шийки лівої стегнової кістки гвинтами, відкритої репозиції, блокованого інтрамедулярного остеосинтезу нижньої третини лівої стегнової кістки; (30.12.2024) – закрити репозиція, ПЧКДО лівої великогомілкової кістки за Ілізаровим (в модифікації Веклича), видалення металофіксатора (демонтаж апарата Ілізарова) з в/3 лівого стегна (28.08.2025)
Зі змісту свідоцтва про хворобу від 28 листопада 2025 року № 2025-1128-1018-4093-7 вбачається, що 28 листопада 2025 року ВЛК Госпітальна ВЛК військова частина НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_4 від 06 листопада 2025 року за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 постановила про непридатність ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я. 
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 22.12.2025 № 2025-1222-1008-4351-7 затверджено постанову госпітальної ВЛК при в/ч НОМЕР_3 , оформлену свідоцтвом про хворобу від 28.11.2025 № 2025-1128-1018-4093-7.
З долученого до матеріалів справи витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по строковій службі) № 47 від 13 лютого 2026 року вбачається, що солдата ОСОБА_1 , колишнього водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_5 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 16 січня 2026 року № 13-РС з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Також позивач зазначив, що внаслідок тривалого лікування після ДТП, яка сталася 14 вересня 2024 року, він був позбавлений можливості попрощатися з батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в цей час був прикутий до ліжка, що спричинило йому додаткові моральні страждання.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, що була завдана ОСОБА_1 внаслідок кримінального правопорушення, суд виходить з такого.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як вбачається із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 липня 2025 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням випробувального строку 2 роки. Вирок набрав законної сили06 жовтня 2025 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
Виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. 
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суди мають з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань та їх причинно-наслідковий зв`язок з обставинами, на які позивач вказує як на підставу спричинення йому моральної шкоди, ступінь вини заподіювача, яких саме моральних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ним витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа.
Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження, які потягнули за собою тривале лікування, проблеми зі станом здоров`я та погане самопочуття, перенесене потрясіння, значний фізичний біль, емоційний стрес.
Вирішуючи позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди, суд враховує обставини справи, вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, отримані позивачем тілесні ушкодження, які спричинили позивачу сильний фізичний біль та пов`язані з цим фізичні та душевні страждання, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні, зміни у звичному способі життя позивача.
Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань позивачем, з врахуванням втрат немайнового характеру, які ОСОБА_1 зазнав внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, оскільки моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння.
Беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманих травм, тривалості лікування, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 395 000 грн.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 141 ЦПК України.
Як встановлено судом, позивач під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції позивач поніс судові витрати, пов`язані з виконанням експертом висновку експертного дослідження щодо розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням мотоциклу «MUSSTANG MT 200-8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , № ЕД-19/121-24/34639-АВ від 27 листопада 2024 року у розмірі 2 387, 70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.4022328606.1 від 21 листопада 2024 року.
Суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині відшкодування витрат за проведення оцінки мотоцикла у розмірі 2 387 грн 70 коп. підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, що свідчить про фактичне понесення позивачем відповідних витрат у зв`язку з необхідністю підтвердження ринкової вартості мотоциклу.
З приводу вимог позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених за отримання професійної правничої допомоги, суд зазначає таке.
Положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду такі документи: ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1216441 від 07 листопада 2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги № 111024 від 11 жовтня 2024 року, додаткову угоду ; 1 до договору про надання правничої допомоги № 111024 від 11 жовтня 2024 року, рахунок № 1 до договору про надання правничої допомоги № 111024 від 11 жовтня 2024 року, платіжну інструкцію № 0.0.3939728383.1 від 12 жовтня 2024 року про оплату за рахунком № 1 до договору № 111024 від 11 жовтня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 07 липня 2025 року.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 07 липня 2025 року, адвокат Харченко К.С. надав такі послуги згідно з договором про надання правничої допомоги № 111024 від 11 жовтня 2024 року, а саме: ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, підготування та подання цивільного позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, замовлення та отримання висновку транспортно-товарознавчого дослідження з визначенням вартості мотоциклу, підготування та подання до суду заяв про збільшення позовних вимог, прийняття участі у всіх судових засіданнях. 
Згідно з рахунком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 111024 від 11 жовтня 2024 року вартість наданих адвокатом Харченком К.С. юридичних послуг становить 65 720 грн, які були сплачені позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3939728383.1 від 12 жовтня 2024 року.
Велика Палата Верховного Суду вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Зі змісту наданих заперечень проти заявлених витрат на правничу допомогу вбачається, що на переконання сторони відповідача, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних представником позивача робіт.
Суд, з огляду на викладене та з урахуванням складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником позивача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником позивача послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, результату розгляду справи, беручи до уваги заперечення сторони відповідача проти заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, приходить до висновку, що пропорційною та обґрунтованою для стягнення буде сума у розмірі 11 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 395 000 (триста дев`яносто п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення оцінки мотоцикла у розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року.
Суддя          С.В. Демченко