Справа № 541/4767/25
Номер провадження 2/541/429/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11 травня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавськаої області в складі:
головуючого судді – Городівського О.А.,
за участю: секретаря Ніколаєнко Н.В.,
представника позивача Сидоренко Ю.В ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, третя особа – ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно,-
В С Т А Н О В И В:
До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом звернулась ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської, третя особа – ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки: площею 0.2500 га (кадастровий № 5323281401:01:001:1335) та площею 0.1241 га (кадастровий № 5323281401:01:001:1336).
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 були його син ОСОБА_4 (який прийняв спадщину на 1/4 частку майна, але не оформив її юридично) та дружина ОСОБА_5 . Остання оформила право на спадщину на 3/4 частки вищевказаного майна, проте при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було некоректно зазначено розмір спадкової частки земельних ділянок у фізичних величинах (0,2806 га) замість визначення ідеальних часток у праві спільної власності на цілі земельні ділянки.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що спадщину після його смерті (1/4 частку майна) прийняла ОСОБА_5 , оскільки на момент відкриття спадщини вони проживали однією сім`єю понад п`ять років, що підтверджується відповідними актами та довідками. Проте юридично свої спадкові права на цю частку ОСОБА_5 за життя не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . За життя вона склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповідала доньці — ОСОБА_1 (позивачу). Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку.
Однак, постановою приватного нотаріуса від 12 листопада 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки земельних ділянок через виявлені розбіжності в документах, що залишилися після первинного оформлення спадщини у 1998 році. Також через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_5 на 1/4 частку майна (яку вона фактично успадкувала після сина ОСОБА_4 , але не оформила), позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво на цю частину спадщини.
Посилаючись на статтю 392 ЦК України та норми спадкового права, позивач просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
З метою усунення перешкод у реалізації спадкових прав та зважаючи на неможливість документального підтвердження права власності в інший спосіб, виникла необхідність вирішення даного спору в судовому порядку.
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської, третя особа – ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 січня 2026 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду, та задоволено клопотання представника позивача та витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та просила задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. 
Третя особа в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та просила задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Заслухавши учасників справи та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року,  ОСОБА_3  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельні ділянки загальною площею 0.3741 га розділені за різним цільовим призначенням: площею 0.2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5323281401:01:001:1335, та площею 0.1241 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 5323281401:01:001:1336.
Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 червня 1999 року серії АВВ № 215417,  ОСОБА_5  оформила право на 3/4 частини вказаного майна. Однак, у тексті вказаного свідоцтва нотаріусом зазначено фізичний розмір частки земельної ділянки - 0,2806 га, замість визначення ідеальної частки у праві власності (а.с. 8, 67).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 листопада 2012 року,  ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5). На момент смерті свого батька ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) він постійно проживав разом із ним, а після його смерті фактично прийняв спадщину на 1/4 будинку за адресою АДРЕСА_1 та 1/4 земельних ділянок загальною площею 0.3741 га прийняв, але юридично не оформив, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 05.03.1999 року (а.с. 65). Разом з тим, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька на користь матері ОСОБА_5 , що підтверджується заявою від 24.02.1999 року (а.с.66)
Матеріалами справи, а саме: актом підтвердження фактичного проживання особи № 154/03-18 від 29.07.2024 року, довідкою організаційного відділу сектору по роботі з органами самоорганізації населення Миргородської міської ради Полтавської області № 209/03-18 від 03.09.2025, а також показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджено факт того, що  ОСОБА_5  та  ОСОБА_4  з 1998 року по 09.11.2012 року проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та взаємними правами і обов`язками (а.с.24,25).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 31 січня 2024 року,  ОСОБА_5  померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6). За життя останньою було складено заповіт від 06 лютого 2015 року, посвідчений Крутченко О.Я., секретарем виконавчого комітету Гаркушинської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області, згідно з яким усе майно вона заповідала  ОСОБА_1  (а.с. 7).
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79105109 від 12.11.2024 року, після смерті ОСОБА_5 відкрито спадкову справу № 72485670 за заявою ОСОБА_1 (а.с. 130). Згідно з Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області від 12.11.2024 року № 327/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом на 3/4 (три четвертих) частки ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ площею 0,2500 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5323281401:01:001:1335; та на 3/4 (три четвертих) частки ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ площею 0,1241 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої: Полтавська область, Миргородський район, село Гаркушинці, кадастровий номер 5323281401:01:001:1336, після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12-13).
На виконання ухвали суду від 11.12.2025 року до матеріалів справи долучено копію спадкової справи № 4312024. Суд дослідив матеріали вказаної спадкової справи, зокрема: заяву про прийняття спадщини, копію заповіту, довідки про склад сім`ї та відповіді з ДЗК (а.с. 52-129).
Аналіз змісту спадкової справи у сукупності з іншими доказами дозволив суду встановити коло спадкоємців, обсяг спадкового майна та підтвердити той факт, що позивач у передбачений законом спосіб і строк виявила волю на прийняття спадщини, а перешкоди у її оформленні мають виключно технічний та правовий характер, що не може бути усунуто інакше, як у судовому порядку.
На стадії дослідження письмових доказів представник позивача заявив клопотання про витребування у Миргородської державної нотаріальної контори інформації, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 .. Клопотання було задоволено ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.03.2026 року.
02.04.2026 року до суду надійшла відповідь № 328 від 24.03.2026 р. про те, що спадкова справа по померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилась. 
Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
Згідно з роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 2ст. 3 СК України сім’єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.
Як встановлено пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та ін.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц та від 28.05.2021 у справі №182/653/17 та зазначено, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання членом сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Аналізуючи зібрані по справі докази та враховуючи викладені обставини, суд вважає, що матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується факт того, що ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_4 , які мали спільні права та обов`язки з 1998 року і по день смерті останньої.
Встановлення даного факту необхідно позивачці для оформлення спадщини, яка відкрилася після померлої ОСОБА_5 , який встановити іншим шляхом неможливо.
Разом з тим, беручи до уваги, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 та у встановлений законом строк прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку через об`єктивні перешкоди. Зокрема, оформлення права на 3/4 частини земельних ділянок неможливе через технічні помилки у первинних документах спадкодавця, а на 1/4 частину житлового будинку та земельних ділянок – через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_5 , яка прийняла цю частку після смерті сина ОСОБА_4 на підставі встановленого судом факту проживання однією сім`єю, але не зареєструвала своє право власності за життя. Враховуючи, що право власності спадкодавця на все майно підтверджено матеріалами справи, а іншого шляху реалізації спадкових прав у позивачки немає, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючисьст. 1216, 1217, 1261, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з 1998 року та до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 будинку за адресою АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельні ділянки: площею 0.2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5323281401:01:001:1335, та площею 0.1241 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 5323281401:01:001:1336, які вона успадкувала після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Представник позивача: адвокат Сидоренко Юрій Володимирович, адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Миргородська міська рада Полтавської області, адреса: вул. Незалежності, буд. 17, м. Миргород, Полтавська область, ЄДРПОУ: 21051131. 
Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя	  	О.  А.  Городівський