ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1592/26
10 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:
визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ);
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 27.02.2026 про звільнення з військової служби на підставі підпункту статті 26 Закону № 2232-ХІІ через сімейні обставини: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Позивач звернувся із рапортом до командування ВЧ НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі статті 26 Закону № 2232-ХІІ через необхідність здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю I групи, та потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК). При цьому шлюб з батьком розірвано, а рідна сестра ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за матір`ю, бо не проживає з нею та є особою з інвалідністю ІІІ групи (онкозахворювання) і регулярно проходить лікування в закладі охорони здоров`я (Тернопільському онкодиспансері). Однак, командиром ВЧ НОМЕР_1 прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту позивача. Причиною відмови зазначено про те, що наявний інший член сім`ї першого ступеня споріднення - рідна сестра позивача, яка також може здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_2 .
Представник позивача вважає таку відмову незаконною та зазначає, що при вирішенні питання наявності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за батьком, повинна враховуватися наявність у таких осіб реальної можливості здійснювати такий догляд. Хоча формально існують інші член сім`ї першого ступеня споріднення, їх неможливість здійснювати догляд за мамою позивача є не лише об`єктивною підставою, що унеможливлює виконання такого обов`язку, а й фактичним підтвердженням відсутності інших осіб, спроможних забезпечити необхідний догляд. Дана позиція відображається у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.05.2025 у справі N 420/30227/24. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву представник ВЧ НОМЕР_1 проти позову заперечує. Представник відповідача вказує, що підставою для відмови у звільненні позивача з військової служби є те, що наявні інші члени сім`ї першого ступеня споріднення - рідна сестра позивача, яка не потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії, лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, і яка має можливість здійснювати догляд за матір`ю. Умовами для звільнення з військової служби за вказаною позивачем підставою є: наявність одного з батьків (або батьків дружини/чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи; необхідність постійного догляду за таким з батьків; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати догляд; або наявність у таких родичів обставин, що унеможливлюють здійснення догляду, зокрема власна потреба в постійному догляді, підтверджена відповідним медичним висновком МСЕК, ЛКК чи ЕКОПФО.
Щодо посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.05.2025 у справі N 420/30227/24, то вважає, що в даному випадку не доведено наявності об`єктивних причин щодо неможливості догляду за матір`ю сестрою позивача ОСОБА_4 (про які йдеться у постанові від 07.05.2025 у справі N 420/30227/24).
За вказаних обставин просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Інших заяв по суті справи не надходило. 

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу на посаді начальника варти стрілецького взводу першого стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 .
27.02.2026 позивач встановленим порядком подав рапорт командиру стрілецького взводу першого стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командування про його звільнення з військової служби на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснювати постійних догляд за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю І групи (а.с.26). Одночасно у цій заяві повідомляв, що батько є особою пенсійного віку, шлюб з матір`ю розірвано; також вказував, що має сестру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте така не може здійснювати догляд за матір`ю, бо є особою з інвалідністю ІІІ групи і згідно з довідкою МСЕК (онкозахворювання) їй протипоказана важка фізична праця.
До рапорту позивач додав такі документи: копію ID карти ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_1 ; довідку про склад сім`ї; копію паспорту та ідентифікаційний номер ОСОБА_2 ; копію витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_2 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №159/26/324/В щодо ОСОБА_2 ; копію висновку №346 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі щодо ОСОБА_2 ; копію ID картки ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про одруження ОСОБА_6 з ОСОБА_7 ; копію довідки МСЕК ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.02.2026 батьків ОСОБА_1 ; копію паспорту ОСОБА_2 ; копія паспорту ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про одруження батьків ОСОБА_1 .
За результатами розгляду цього рапорту листом ВЧ НОМЕР_1 від 06.03.2026 № 50/02/12-2348 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для звільнення. Підставою для відмови стало те, що у матері позивача наявні інші члени сім`ї першого ступеня споріднення, крім нього, а саме є донька, яка не потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії, лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, і яка має можливість здійснювати догляд за матір`ю (а.с.37).
Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, а відмова у звільненні є протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
В свою чергу абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).
Відповідно до пунктів 6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення. Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Зокрема відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, аналізуючи зміст абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24 виснував, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
«Відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону №2122-IX.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24 також наголосив на важливості визначення потенційних обов`язків щодо здійснення постійного догляду за особами, що потребують сторонньої допомоги, яка переважно покладається на членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення.
У постанові від 26.04.2026 у справі № 520/14746/25, підтримуючи наведені вище правові висновки, Верховний Суд зазначив, що попереднє правове регулювання передбачало можливість звільнення у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворими членами сім`ї (зокрема дружиною (чоловіком), дитиною, батьками своїми чи дружини (чоловіка)) без встановлення додаткових умов щодо наявності інших осіб, здатних забезпечити такий догляд.
Водночас із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» законодавець істотно змінив підхід до регулювання цих правовідносин, доповнивши відповідну підставу звільнення умовою відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення.
Зазначені зміни свідчать про те, що законодавець прагнув об`єктивізувати підстави звільнення з військової служби за сімейними обставинами, підвищивши вимоги до їх обґрунтованості.
Якщо раніше достатньою була сама наявність необхідності здійснення догляду, то після внесення змін законодавець пов`язав можливість звільнення з додатковою умовою - відсутністю інших осіб, які можуть забезпечити такий догляд.
Отже, законодавець фактично посилив критерій поважності відповідної підстави, обмеживши її випадками, коли військовослужбовець є єдиною особою, здатною забезпечити необхідний догляд. Також колегія суддів акцентувала увагу, що відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, одним із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення чи другого ступеня споріднення є акт перевірки сімейного стану військовослужбовця.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , звернувся до безпосереднього командира з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 (через сімейні обставини або інші поважні причини), абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи.
Як встановлено судом до рапорту про звільнення позивач додав документи, що підтверджують наявність інвалідності у його матері ОСОБА_2 . І групи довічно - копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №159/26/324/В від 05.02.2026 (а.с.10зворот-11). 
Згідно з висновком ЛКК №346 від 18.12.2025 (за формою №080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.5 зворот). 
Відповідачем не заперечується те, що матір позивача є особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, проте за наслідками розгляду рапорту відмовлено позивачу у звільненні з військової служби через те, що такий догляд може здійснювати інший член сім`ї - донька (рідна сестра позивача) ОСОБА_4 , яка не потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії, лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, і яка має можливість здійснювати догляд за матір`ю.
Отже, у цій справі суд має встановити чи має рідна сестра позивача реальну можливість здійснювати постійний догляд, з урахуванням обставин цієї справи та інших об`єктивних факторів, за матір`ю. 
У даному випадку ОСОБА_2 (матір позивача) проживає у АДРЕСА_1 (а.с.6). За цією адресою зареєстрований та проживає позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с.6 зворот, 7 зворот).
Сестра позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, загальне захворювання.
Водночас відомостей про місце проживання сестри позивача ОСОБА_4 матеріали справи не містять, такі документи не подавалися до рапорта. Представник позивача вказує, що донька не проживає з матір`ю, проте такі пояснення є голослівними, бо не підтвердженні жодними доказами. 
Щодо посилання представника позивача на довідку до акта огляду МСЕК від 02.07.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання, то така вказує на висновок про умови та характер праці такого змісту «п/п важка фізпраця» (а.с.7), тобто матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_4 потребує постійного догляду, внаслідок чого не може здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_2 .
Отже, до рапорту позивачем не були додані висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у догляді щодо сестри, яка фактично може здійснювати догляд за матір`ю.
Суд зауважує, що вказівка у довідці до акта огляду МСЕК від 02.07.2020 на висновок про умови та характер праці (протипоказана важка фізична праця) не є визначеною Законом №2232-ХІІ підставою, що підтверджує потребу сестри позивача в постійному догляді, оскільки в силу наведених вище положень абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ відповідні обставини мають бути підтверджені висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Окрім того, позивач на надав до рапорту акта перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, який передбачений додатком 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, який складається при фактичному огляді комісією умов проживання особи, яка потребує догляду, і може додатково підтвердити відсутність/наявність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків).
Отже, позивачем не доведено відсутності у його матері ОСОБА_10 інших родичів першого ступеня споріднення, або їхню потребу у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що надані позивачем разом з рапортом від 27.02.2026 документи не підтверджували наявність підстав для звільнення з військової служби, оскільки не містили відомостей про неможливість здійснення догляду за матір`ю позивача її донькою через її потребу в постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Також відсутні відомості про фізичне перебування ОСОБА_4 (проживання, роботу) в іншій області, країні, через що неможливо реально здійснювати догляд за матір`ю. 
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у звільненні з військової служби ОСОБА_1 за встановлених у цій справі обставин є правомірною, а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити. 
При цьому позивач не позбавлений права після отримання ОСОБА_4 висновку про її потребу у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я повторно звернутися з рапортом до відповідача про звільнення з військової служби, долучивши такі додаткові документи.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 10 червня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.