ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/20604/24 пров. № А/857/1908/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №380/20604/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
суддя в 1-й інстанції – Качур Р. П.,
час ухвалення рішення – 16 грудня 2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої податковий борг у розмірі 20394,40 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 20394,40 грн, який у добровільному порядку не сплачений. Зазначає, що станом на 28 вересня 2023 року (дата податкової вимоги від 28 вересня 2023 року №0013470- 1310-1301 форми «Ф» ) місцем проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є саме АДРЕСА_1 , куди й було направлено вимогу. Зміну місця проживання на адресу, яку було встановлено судом: АДРЕСА_2 , зареєстровано в ДРФО лише 01 грудня 2023 року. Звертає увагу на те, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення. З врахуванням наведеного вважає, що податкова вимога направлена за правильною адресою, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області №11350/5/13-01-13-10 від 02 жовтня 2024 року податкова заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 вересня 2024 року становить 20394,40 грн, яка склалася з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, з них: 15688,00 грн – податкові зобов`язання; військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з них: 4706,40 грн – податкові зобов`язання.
Вищезазначена заборгованість відповідача по єдиному податку з фізичних осіб виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи №2130 від 19 липня 2023 року на суму податку на доходи фізичних осіб – 15688,00 грн, військового збору – 4706,40 грн.
У зв`язку із несплатою заборгованості Головним управлінням ДПС у Львівській області складено та надіслано на адресу відповідачки податкову вимогу від 28 вересня 2023 року №0013470-1310-1301 форми “Ф” на суму 20394,40 грн.
Вказану податкову вимогу надіслано відповідачці за адресою: АДРЕСА_1 . Конверт рекомендованого поштового відправлення за ШКІ №0600057435183, яке повернулося на адресу контролюючого органу з відміткою про неможливість вручення такого “за закінченням терміну зберігання”.
У зв`язку з непогашенням відповідачкою заборгованості у розмірі 20394,40 грн, позивач звернувся із цим позовом про його стягнення. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з огляду на відсутність належних доказів, що підтверджують факт належного виконання позивачем обов`язку щодо вручення податкової вимоги відповідачці, дійшов висновку, що у позивача не виникло правових підстав для звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, тому у задоволенні позову відмовлено.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо підставності задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Згідно з п.16.1.4. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Положеннями ст.19-1 ПК України визначено функції податкового органу, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України. 
За змістом п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
Відповідно до пп.“а” пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За змістом пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пункт 58.3 ст.58 ПК України передбачає, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї податкової адреси.
За змістом п.70.1 ст.70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
Відповідно до пп.70.2.4 п.70.2 ст.70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.
Згідно з п.70.5 ст.70 ПК України фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.
Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу.
Пункт 70.6 ст.70 ПК України передбачає, що органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.
Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання п.70.6 ст.70 ПК України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 грудня 2011 року №1386, якою затвердив Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (далі – Порядок №1386), який визначає механізм подання відповідно до Податкового кодексу України та Закону України "Про інформацію" суб`єктами інформаційних відносин контролюючим органам інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (п.1).
Відповідно до пп.2 п.5 Порядку №1386 Мін`юст та ДМС подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості - щоденно) ДПС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату і місце народження, місце проживання, громадянство, серію та номер свідоцтва про народження, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ), у тому числі: ДМС – про: реєстраційні дії щодо декларування та реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії (за наявності) та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ; обмін та видачу у разі втрати (викрадення) паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати та місця народження (до і після зміни), а також місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт), серії (за наявності) та номера паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ (до і після обміну).
Згідно з п.10 Порядку №1386 інформація, що надійшла до контролюючих органів, вноситься до інформаційних баз даних ДПС, обробляється та використовується з урахуванням вимог Законів України “Про захист персональних даних”, “Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах”, передбачених для інформації з обмеженим доступом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами рiчного декларування (11010500) та вiйськовому збору, що сплачують фізичні особи за результатами рiчного декларування (11011001), що складається із основного платежу. 
Згідно з картками особових рахунків та довідки про заборгованість №11350/5/13-01-13-10 від 02 жовтня 2024 року станом на 19 вересня 2024 року заборгованість відповідачки складає 20394,40 гривень та виникла на підставі: податку на доходи фізичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами рiчного декларування (11010500) – 15 688,00 грн та вiйськового збору, що сплачують фізичні особи за результатами рiчного декларування (11011001) – 4706,40 грн. 
Матеріалами справи стверджується, що вищевказану податкову вимогу надіслано відповідачці за адресою: вул. Степана Бандери, 237/2, м. Борислав, Львівська область, 82300.
При цьому, конверт рекомендованого поштового відправлення за ШКІ №0600057435183 повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою про неможливість вручення такого «за закінченням терміну зберігання».
Колегія суддів зазначає, що виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. До такого висновку можна дійти з аналізу норми п.42.2 ст.42 ПК України, однак такі наслідки не можуть бути поширені на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
Колегія суддів звертає увагу, що Головним управлінням ДПС у Львівській області надано інформацію щодо зміни місця реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання вище зазначеної громадянки по датах внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб: 09 липня 2004 року – Львівська обл., м. Борислав, пров. Гірський, буд. 14; 31 березня 2014 року – АДРЕСА_3 ; 01 грудня 2023 року – АДРЕСА_4 . 
Крім того, контролюючий орган вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, платник податків має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
З врахуванням наведених вище мотивів, колегія суддів погоджується з доводами контролюючого органу про те, що на момент прийняття податкової вимоги та направлення її відповідачу, правильною податковою адресою була саме - АДРЕСА_3 .
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за адресою відповідачки- АДРЕСА_4 повертається поштова кореспонденція з відміткою про неможливість вручення такої з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що податковий орган діяв у межах та спосіб, визначений податковим законодавством, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача податкового боргу.
Доводи апелянта є підставними з наведених вище мотивів, і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №380/20604/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у загальному розмірі 20394 (двадцять тисяч триста дев`яносто чотири) гривнi 40 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.