Справа № 199/5451/26
(3/199/1728/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
08.06.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. за участю: 

- особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце роботи невідомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
Виклад фактичних обставин справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №635588, від 08.04.2026 року слідує, що «08.04.2026 року приблизно о 21-20 годині, за адресою: м. Дніпро, Шосе Полтавське, 11 к, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 11183 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя. ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку, у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Хід розгляду справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав. Суду пояснив, що не вживав наркотичні речовини 08.04.2026 року, коли був зупинений працівниками поліції, та взагалі не вживає їх. Про причину зупинки його не повідомили. При спілкуванні з працівниками поліції та складанні на нього протокол про адміністративне правопорушення йому не роз`яснили права та обов`язки взагалі, зокрема - право на захист.
Захисник Луковенко А.А. до суду не прибув. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні, судовою повісткою про виклик у судове засідання та SMS-повідомленням, яке він завчасно отримав на свій особистий абонентський номер телефону, що є підставою для розгляду справи без участі захисника, враховуючи також думку ОСОБА_1 . 
Надаючи оцінку доказам, суд враховує наступне. 
Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №643585 від 18.04.2026 рокупо справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  працівниками поліції було зазначено, що останнім  було порушено п. 2.5 ПДР, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії  ОСОБА_1  були кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Мотиви суду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.
Відповідно до ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.
У відповідності зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» – право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення
Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи містять відеозапис з нагрудних камер працівників поліції. Однак вищевказаний відеозапис не містить відомостей та доказів вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Окрім цього, відповідно до п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до зазначеного протоколу працівниками поліції було виявлено, що у  ОСОБА_1  нібито є ознаки сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя.
Водночас, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису, судом під час дослідження його не було встановлено будь-яких вище згаданих ознак, які вказані у протоколі відносно  ОСОБА_1 та підтверджують його перебування у стані наркотичного сп`яніння: «зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя».
У зв`язку із чим, суд вважає наявність ознак наркотичного сп`яніння, а саме: «зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя», що будо визначено працівником поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  такими, що не знаходять свого жодного підтвердження під час дослідження у судовому засіданні відеозапису та письмових доказів.
Суд зазначає, що під час дослідження відеозапису для встановлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , які визначено в Інструкції, кут, ракурс, якість зйомки не дав будь-яку можливість встановлення у судовому засідання зазначених працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння.
Окрім цього, під час дослідження відеозапису, суд вважає, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та водночас, було порушено законне право  ОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Так, відповідно до пояснень, які були надані  ОСОБА_1  у судовому засіданні, він був зупинений працівниками з невідомої йому причини, Наркотичні речовини він не вживав та не вживає, і не розуміє причину проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В подальшому його не ознайомили з правами які гарантовані КУпАП та Конституцією взагалі, зокрема, з правом на захист.
Дані пояснення ОСОБА_1 не спростовані доказами, тому суд, враховуючи, що на ОСОБА_1 закон не покладає обов`язку доведеності своєї невинуватості в суді, приймає його пояснення як такі, що відповідають дійсності. Крім того, пояснення ОСОБА_1 в повній мірі узгоджуються з відеозаписом. 
Суд зауважує, що відповідно до відеозапису, таймкод 0:02:00, працівники поліції на початку розмови почали опитувати  ОСОБА_1  щодо вчинення раніше адміністративних правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, питання працівників були виключно щодо складених протоколів про адміністративне правопорушення.
На переконання суду, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , факт його відмови, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, було направлено лише виключно для штучного створення умов працівниками поліції для відмови ОСОБА_1 від проходження медичного оглядку, складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду, що свідчить про явну упередженість працівників поліції, та відповідно до вищевказаного відеозапису немає взагалі ніякого відношення до реальних обставин, які були зафіксовані на технічні засоби - бодікамери поліцейських. 
З огляду на викладене, суд вважає, що працівниками поліції було порушено ст. 63 Конституції України, а саме право на захист, та порушено принципи презумпції невинуватості.
На переконання суду, норма закону прямо зазначає на процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння після встановлення ознак сп`яніння. При цьому, огляд на стан сп`яніння, який проводиться з порушенням процедури проходження огляду, не може вважатись як належний та допустимий доказ, тому працівниками поліції порушено Інструкцію та КУпАП у частині проходження огляду водієм на стан сп`яніння та встановлення такого стану працівниками поліції. 
Окрім цього, такі дії поліції напряму порушують право на захист  ОСОБА_1 , та є такими, що обмежують можливість пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, у медичному закладі, отримавши відповідний висновок медичного огляду.
Також, суд зазначає, що відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також обов`язкова повинна бути долучена до матеріалів справи, та в якій працівник поліції, зобов`язаний продублювати у встановлені ознаки наркотичного сп`яніння.
Відсутність необхідних відомостей не дозволяє суду всебічно, повно й об`єктивно досліджувати обставини справи і винести постанову в точній відповідності з законом, тим самим порушуються положення ст.ст. 7, 245, 251, 252 КУпАП.
Дослідивши матеріали відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейськими були виявлені ознаки сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Водночас означеним відеозаписом підтверджується лише висунення поліцейським вимоги щодо огляду на стан сп`яніння, встановлений порядок проходження якого не доводився до відома водія, ознаки сп`яніння якого попередньо не оголошувалися, та були оголошенні лише після прохання  ОСОБА_1  ознайомити з ознаками, при цьому така особа не відмовлялась в категоричній формі від медичного огляду та обґрунтовано обстоювала свою позицію щодо того, У зв`язку із чим, суд вбачає порушення його права та спрямовані дії працівників поліції на безпідставне притягнення до відповідальності, оскільки відповідними відео даними не доводиться, що у поліцейських були достатні підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності перебувала у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, зазначеними в протоколі. За таких обставин суд доходить висновку про безпідставність вимог поліції щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу виключає в його діянні порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Як вбачається з матеріалів справи, відеозаписи, які міститься на DVD- диску є вочевидь змонтованими та є не повними.
Так, відеофайл, який міститься в матеріалах зазначеної справи, тривалістю до 4 хвилин, жодним чином не дає змоги суду в повному об`ємі ознайомитись з обставинами, які зазначені у протоколі, містить лише факт відмови, що напряму порушує норми вищезазначеної Інструкції та можна вважати таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 251 КУпАП.
При цьому, на думку суду, виконати вимогу Інструкції та КУпАП щодо огляду водія на стан сп`яніння, оформлення процесуальних матеріалів за зазначеною тривалістю відеозаписів, є вочевидь неможливим, у зв`язку із чим, викривляє факти та обставини, які мали місце 08.04.2026 року.
На переконання суду вказаний запис не можна бути прийнятий як доказ.
Окремо, суд зазначає, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану наркотичного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Досліджуючи наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилось на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, не за допомогою спеціальних технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення. 
Вказаний запис не містить будь-яких ознак, які відповідають критеріям спеціального технічного засобу, в розумінні вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», зокрема на вказаному записі не міститься відповідного реєстраційного номеру, прізвища посадової особи, яка використовує пристрій або інших визначальних характеристик. 
Так, відповідно до відеозапису, датою та часом зупинки ОСОБА_1 є «21-17 годин 08.04.2026 року», проте відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №635588 від 08.04.2026 року відносно  ОСОБА_1 , часом скоєння адміністративного правопорушення зазначено – «21-20 годин», що в повному обсязі не відповідає тим обставинам, що відображені на відеозаписі.
Таким чином, уповноважений працівник поліції при оформленні матеріалу про вчинення адміністративного правопорушення не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Разом з цим, поданий ОСОБА_1 у судовому засіданні висновок КП «ДБКЛПД» ДОР, заповнений 10.04.2026 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно  ОСОБА_1 , про відсутність у останнього ознак сп`яніння 08.04.2026, суд відхиляє як неналежний та недопустимий доказ.
Так, відповідно до п.2 розділу ІІІ Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Долучений ОСОБА_1 вищевказаний висновок було зроблено поза межами процедури проходження огляду на стан сп`яніння, яка закріплена у ст. 266 КУпАП та Інструкції, тому суд вважає, що такий доказ є неналежний, відхиляє його та не посилається в остаточному судовому рішенні. 

Висновок суду.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Також у розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи – інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що, всупереч положень ч. 2 ст. 251, ч. 1-2 ст. 266 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного обов`язкового доказового матеріалу у справі.
За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини)», тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним стосовно нього протоколом. За таких обставин викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності. В світлі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія  ОСОБА_1  за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра.

Суддя: В.Л. Воробйов