Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/837/26 
Провадження № 2/376/1201/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Оргaн опіки та піклування Сквирської міської рaди, про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту,
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту. 
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14.12.2001 він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований виконкомом Шаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка – ОСОБА_3 . Вказує, що відразу після реєстрації шлюбу подружні стосунки між ними були хорошими, але з плином часу все змінилося у гіршу сторону, непорозуміння траплялися все частіше. Врезультаті як подружжя вони не проживають уже більше двох років. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають не ведуть спільного господарства. Кожен живе своїм життям, сім`я фактично розпалася. Зазначає, що дочка проживає разом з ним, відповідачка участі у вихованні та утриманні дочки не бере. Вона їх покинула та проживає за іншою адресою. Шлюб носить формальний характер, примирення та збереження шлюбу неможливе. Всі обов`язки по догляду за дочкою виконує самостійно. З того часу як вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, він з дочкою проживає в АДРЕСА_1 . Вважає, що з його боку відсутні виключні обставини, які б негативно впливали на виховання та розвиток його дитини. Позивачем створено умови для проживання та розвитку дитини. Дочка має окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для її розвитку та відпочинку. Всі питання щодо медичного обслуговування та в разі необхідності лікування їхньої дитини завжди вирішує самостійно та відвідує лікаря з дитиною. ОСОБА_2 самоусуналася від виховання своєї дочки, відмовилася від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне здоров`я дитини, не цікавиться нею, не дбає про її матеріальний достаток.
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді від 25.03.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Вказав, що не проживає разом з дружиною понад два роки, де вона мешкає не знає. Він разом з дочкою та повнолітнім сином ОСОБА_4 проживає в с.Шаліївка, Білоцерківського району Київської області. Разом з ними проживає його мати та брат, які допомагають у вихованні дочки ОСОБА_5 . Працює ФОП, має достатній дохід, дитина всім забезпечена, з дочкою добрі відносини, дитина навчається в 7-му класі Сквирського академічного ліцею №2 в м. Сквира, також навчається в музичній школі, та в дитячій школі мистецтв. Відповідачка не бере участі у вихованні дитини, вже понад два роки не допомагає матеріально в її утриманні, та повністю не цікавиться її життям та розвитком. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Подала заяву та вказала, що дійсно життя з позивачем у них не склалося через діаметрально протилежні погляди на життя, спільно не проживають більше одного року. Оскільки виникло питання з ким буде проживати дочка, та враховуючи прихильність дитини до батька, вона з позивачем уклала договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Однак в силу того, що вона більше часу проживає за кордоном, так як має намір одружитися з іншим чоловіком і можливості доглядати і виховувати дитину не має, вона не може в повній мірі виконувати умови укладеного договору. Вважає, що у батьків рівні права щодо виховання та утримання спільної дитини, а тому не заперечує, щоб їхню доньку виховував позивач. Щодо її утримання вказала, що на даний час не працює та знаходиться на утриманні іншого чоловіка, з яким проживає. Просила при вирішення спору врахувати інтереси дитини, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила проводити слухання справи у її відсутності.
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено:
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 14.12.2001 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 14 грудня 2001 року у Виконавчому комітеті Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області, про що було складено відповідний актовий запис №2 (а.с.17). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася дитина, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.02.2026 з Реєстру територіальної громади Управління (Центру) надання адміністративних послуг Сквирської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.18).
Відповідно довідки № 52/01-30 від 20.02.2026 Сквирського академічного ліцею № 2 ОСОБА_3 навчається в 7-А класі Сквирського академічного ліцею №2 Сквирської міської ради Київської області (а.с.19).
Згідно довідки №08-08/31 від 17.03.2026 "Комунального закладу Сквирської міської ради Сквирська дитяча школа мистецтв" ОСОБА_3 навчається у відділі естрадного вокалу і є активною учасницею всіх концертів, культурно-масових заходів школи та громади. Батько ОСОБА_5 постійно брав активну участь у житті дитини, психологічно та морально підтримуючи її (а.с.22).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 19.03.2026 проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 , за адресою : АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створено умови: є особиста кімната та стіл для навчання (а.с.23).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 є її сином, який проживає разом з донькою ОСОБА_5 в с.Шаліївка Білоцерківського району Київської області. Він сам виховує дочку ОСОБА_5 , забезпечує її усім необхідним. Мати до дитини не навідується, разом не проживають більше року. Місце проживання невістки їй невідомо (а.с.20).
Свідок ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_2 , показала суду, що знає ОСОБА_1 , оскільки працює в магазині, де він є власником, продавцем. ОСОБА_11 була дружиною ОСОБА_12 . Вже більше року її не бачила, їй відомо, що вони разом не живуть. ОСОБА_12 разом з сином та дочкою ОСОБА_5 проживають в с.Шаліївка Білоцерківського району Київської області. Раніше вони проживали в м. Сквира, а після фактичного розлучення - в с. Шаліївка. Доньку завжди бере з собою, відвозить її в музичну школу. Вона дуже сильно любить його як батька. Де його дружина, не знає, однак бачила, що вона їхала в машині з іншим чоловіком. ОСОБА_12 сам виховує та утримує дочку ОСОБА_5 . Мати дитини до неї не навідується, у вихованні дочки ОСОБА_12 допомагає його мати та брат ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_8 показав суду, що ОСОБА_1 є його рідним братом. Раніше ОСОБА_12 з дружиною ОСОБА_14 проживали в м. Сквира, однак після того, як вони розійшлися, разом не проживають більше року. ОСОБА_12 переїхав з дітьми жити в с. Шаліївка, у батьківський будинок. Його дочка ОСОБА_5 також проживає з батьком - ОСОБА_12 . Він повністю нею опікується, дитина добре відноситься до батька, а батько - до неї. Умови проживання в будинку задовільні. ОСОБА_12 має свій бізнес. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. З дружиною після розлучення не має зв`язку. 
Судом встановлено, що позивач та відповідачка проживають окремо більше року. Позивач з дитиною проживає за адресою: в АДРЕСА_1 , а відповідачка зареєстрована в м.Сквира Білоцерківського району Київської області, проживає з іншим чоловіком, більше часу перебуває за кордоном, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. 
Таким чином, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 та він самостійно виховує її.
Оцінка суду. 
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та долученими до матеріалів справи. 
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги та можливості в подальшому позбавити матір батьківський прав, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дитини, вважає, що позов ОСОБА_15 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про розірвання шлюбу та встановлення факту проживання дитини разом з батьком- задовольнити в повному обсязі.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 , укладений 14 грудня 2001 року у Виконавчому комітеті Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 2.
Встaновити фaкт проживaння мaлолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рaзом з бaтьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як oснoвним та єдиним утримувaчем, та таким, що сaмостійно вихoвує та утримує мaлолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2026.

Суддя С.С.Ловінська