Справа №295/8956/25
Категорія 38
2/295/1691/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі головуючого судді Перекупки І.Г., за участю секретаря судового засідання – Черній А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.10.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5784751024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( № НОМЕР_1 ) строком на 360 днів. Свої зобов`язання Банк виконав, а кредитор свої зобов`язання не виконує, в результаті чого по договору станом дату підготовки позовної заяви (включно) заборгованість відповідача складає 36 560 гривень, яка складається: 8 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12 560 гривень - заборгованість за процентами; 16 000 - сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань Позичальником Договору. На підставі вищезазначеного просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору.
Представник відповідача в наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідач не визнає вимоги про стягнення 8 000 грн тіла кредиту та 12 400 грн процентів через відсутність належних доказів перерахування коштів, зокрема первинних документів і виписок по рахунку. Також відповідач заперечує проти стягнення пені у розмірі 16 000 грн, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії воєнного стану позичальник звільняється від сплати пені та штрафів. Договір укладено у період воєнного стану, тому нарахована пеня є незаконною. Клопотання позивача про витребування банківської інформації відповідач вважає безпідставним, оскільки така інформація становить банківську таємницю, а обов`язок доказування покладається на Позивача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку.
Відповідачка та її представник - адвокат Удод П.М. у судове засідання не з`явились.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлено, що 22.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем було укладений Договір про надання грошових коштів у позику № 5784751024, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 8263 22.10.2024 14:40, а також підписано графік платежів, паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до п. 2.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 8 000 гривень. Тип кредиту - кредит /п. 2.4 Договору/. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів /п. 2.5. Договору/. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 Договору /п. 2.6.1 Договору/.
16 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Контрактовий Дім" та ТОВ "Іннова Фінанс" укладено Договір № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. Пунктом 1.1. даного договору визначено, що клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.
Однак, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував отримання ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» та їх подальше перерахування на картковий рахунок Відповідача. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми /ч. 1 ст. 1047 ЦК України/.
Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями досліджених судом: анкети клієнта, договору надання грошових коштів у позику № 5784751024 від 22.10.2024, паспорту споживчого кредиту від 22.10.2024, протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, якими підтверджується підписання вищевказаних документів у електронному вигляді у день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов вищевказаного договору надання грошових коштів у позику, між сторонами було чітко визначено строк їхньої дії та терміни, в які відповідач мав повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Позивач правом вимоги дострокового повернення кредиту не скористався.
Позивач стверджує про наявність заборгованості відповідача перед ним по вищевказаному договору, за період з 22.10.2024 по 01.07.2025 становить 36 560 грн, яка складається з: 8 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12 560 гривень - заборгованість за процентами; 16 000 грн – сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань Позичальником Договору.
Разом з тим, позивачем не надано суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по цьому договору, внесення відповідачем коштів на його погашення, дат такого внесення, їх періодичності тощо. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, суд позбавлений можливості перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір.
Так, ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.
Розрахунок про стан заборгованості, на яку посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.
Згідно із ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.
Отже, на обґрунтування заявленого позову позивачем додано лише розрахунок про стан заборгованості, який сам по собі, за відсутності інших доказів у справі, а саме, первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність'' (виписки з особового рахунку клієнта та ін.) не може бути оцінена судом як належний і достатній доказ в підтвердження факту наявності заборгованості у відповідачки та її розміру. 
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування заборгованості та її розміру. 
У анкеті клієнта зазначено номер електронного платіжного засобу: № НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 19.11.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано із АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» належним чином завірені документи, що підтверджують перерахування та отримання ОСОБА_1 8 000 грн за Договором позики №5784751024 від 22.10.2024, зокрема виписки з карткових рахунків за 22.10.2024.
07.01.2026 на електронну адресу суду надійшла відповідь, що 22.10.2024 на платіжну картку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , не було зарахування коштів у сумі 8 000 грн.
23.03.2026 Богунський районний суд міста Житомира направив на поштову адресу ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» лист, в якому додатково повідомив, що на виконання вимог зазначеної ухвали суду 06.01.2026 від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь, зі змісту якої вбачається, що підтвердити чи спростувати факт перерахування ТОВ «Іннова Фінанс» за допомогою надавача послуг ТОВ ФК «Контрактовий дім» та отримання ОСОБА_1 грошових коштів у позику відповідно до умов договору надання грошових коштів у позику № 5784751024 від 22.10.2024 банк не має можливості.
Після того клопотань про витребування доказів до суду не надходило.
Таким чином, відсутні дані про фактичне зарахування коштів на будь-який рахунок відповідачки. Відсутні також докази їх використання.
Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях / ч. 6 ст. 81 ЦПК України/.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів та фактичного користування ними відповідачкою, підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками та пенею відсутні, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Оскільки позов задоволено не було, понесені позивачем судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки та залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості про учасників справи :
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», ЄДРПОУ 44127243 місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.Г. Перекупка