Справа № 538/86/26
Провадження № 2-а/538/9/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого – судді Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання – Горілей Л.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович про скасування постанови серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Я.В. про скасування постанови серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14.01.2026 року інспектором відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пугачем Ярославом Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6511495 від 14.01.2026 року про те, що 14.01.2026 року о 01:30 год. в с. Хрулі по вул. Сульській керував автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1а ПДР України (ч. 2 ст. 126 КУпАП); не мав при собі реєстраційний документ на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1. б та був відсутній поліс цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 ґ ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єднано згідно статті 36 КУпАП 2. Таким чином винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн. Зазначає, що він, ніяких порушень ПДР не вчиняв, не керував у зазначений час та дату, а саме 14.01.2026 року о 01:30:00 год. ніяким транспортним засобом в с. Хрулі по вул. Сульській. Постанова винесена безпідставно. Окрім цього повідомив, що на нього вчинено наклеп і він звернувся до правоохоронних органів щодо внесення відомостей до ЄРДР за ч. 2 ст. 383 КК України
Представник відповідача ГУНП Національної поліції в Полтавській області Забрудська О.О. надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечувала щодо задоволення позовної заяви.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Пугач В.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Представник відповідача Забрудська О.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.
Третя особа особа інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.
Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
За пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6511495 від 14.01.2026 року, 14.01.2026 року о 01:30:00 годині в с.Хрулі вул. Сульська, буд. 50, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1а ПДР України (ч. 2 ст. 126 КУпАП); не мав при собі реєстраційний документ на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1. б та був відсутній поліс цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 ґ ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єднано згідно статті 36 КУпАП . Таким чином винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.
Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
П. 2.1. б ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб.
П. 2.1. ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
Ч. 1 статті 126 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка".
Ч. 2 статті 126 КУпАП, передбачена відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Суд звертає увагу, що відповідачем у справі Головним управління Національної поліції в Полтавській області жодних доказів, що вказують на вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та вину позивача ОСОБА_1 надано не було.
Досліджений у судовому засіданні відеозапис не містить доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 .
Згідно постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.01.2026 року, провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.
У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Дослідивши матеріали адміністративного позову суд зазначає, що при розгляді та винесенні постанови доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 , окрім зазначених фактів у самій оскаржуваній постанові відповідач не надав та враховуючи, що в розумінні правового поля сторона відповідача повинна довести вину особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а дана особа не визнає себе винною та пред`явила адміністративний позов, то з огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА №6511495 від 14.01.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КупАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, ст. ст. 33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд, - 

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович про скасування постанови серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року, винесену інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пугачем Ярославом Вікторовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за ч. 2 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Бондарь