ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року   Справа № 903/107/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Василишин А.Р. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26, ухвалене суддею Гарбар І.О., повне рішення складено 31.03.26р.
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” 
до Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича 
про стягнення 2 150,80 грн, 

Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича про стягнення 2150,80 грн, в т.ч. 1934,64 грн основний борг, 62,17 грн 3% річних, 153,99 грн інфляційні втрати, а також 2662,40 грн судового збору та 15000,00 грн витрат по сплаті судового збору. 
Позовна заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару та повернення безпідставно збережених відповідачем коштів за непоставлений товар (авансового платежу) згідно виставленого рахунку-фактури №153-Е від 13.12.2024.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 31.03.2026р. в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” до Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича про стягнення 2150,80 грн - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. ТзОВ “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 року у справі №903/107/26. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” задовольнити повністю. Стягнути з фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ МАЙБУТНЬОГО” грошові кошти у розмірі 1 934,64 грн. Стягнути з відповідача судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу по даній справі.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/107/26 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. 
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 27.04.26 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26 - залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: подати опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Фізичній особі-підприємцю Масляному Едгару Олеговичу або доказ надсилання апеляційної скарги до його електронного кабінету. 
28.04.2026 р. до системи "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” подало заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.05.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26 в порядку письмового провадження. Запропоновано Фізичній особі-підприємцю Масляному Едгару Олеговичу у строк до 22.05.2026р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів відповідачу. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться без повідомлення учасників справи в строк передбачений ч.1 ст.273 ГПК України.
11.05.2026 р. представник Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича надіслав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” у справі №903/107/26 без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 - без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ МАЙБУТНЬОГО” в користь ФОП Масляного Е.О. понесені судові витрати.
15.05.2026 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” надіслав до апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на те, що відповідач не довів законність підстав утримання грошових коштів в розмірі 1934,64 грн. з суми попередньої оплати як витрати на доставку товару і його повернення, а тому вимоги позивача про повернення попередньої оплати є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до табелю обліку робочого часу КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Бучинська Г.Б. у період з 24.06.2026 по 17.07.2026 включно перебуває у відпустці.
Розпорядженням керівника апарату №01-05/519 від 24.06.2026 з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №903/107/26.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №903/107/26 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г..
Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно - західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів досягнення сторонами домовленості щодо здійснення розрахунків у безготівковій формі в межах усного правочину. З огляду на це місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 1 934,64 грн та відсутність правових підстав для її стягнення.
Оскільки вимоги про стягнення 3 % річних у сумі 62,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 153,99 грн є похідними від основної вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції також відмовив у їх задоволенні. У зв`язку з наведеним місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та поклав судові витрати на позивача.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншим учасників по справі
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про недоведеність домовленості сторін щодо безготівкової форми розрахунків. Апелянт наголошує, що господарські операції між юридичною особою та ФОП здійснюються через банківські рахунки, а перерахування Позивачем авансового платежу в сумі 2 000,00 грн на рахунок Відповідача за платіжною інструкцією № 68 від 12.12.2024 підтверджує погодження сторонами саме безготівкового порядку розрахунків. Прийняття Відповідачем зазначених коштів свідчить про його згоду з таким способом виконання домовленостей.
Апелянт заперечує доводи відповідача про належне виконання зобов`язання шляхом відправлення товару через ТОВ «Нова Пошта». 
Позивач звертає увагу суду на те, що перевізник є лише експедитором та не є стороною договору поставки, а тому не може змінювати погоджений сторонами порядок розрахунків. Відправлення товару з умовою післяплати фактично змінило умови домовленостей щодо безготівкового розрахунку та позбавило Покупця можливості оглянути товар до його оплати. При цьому судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що товар був надісланий саме на умовах післяплати.
Таким чином, саме факт надіслання товару не є виконанням умов договору поставки, а його вручення покупцеві або надання у його розпорядження є визначальним для встановлення виконання зобов`язання. 
Отже, юридично значущим є саме факт вручення або передачі у розпорядженні покупцеві, а не лише надіслання його перевізником. У матеріалах справи та у висновку суду відсутні будь-які належні докази передачі товару покупцю перевізником Нової пошти, зокрема товарно-транспортні накладні, експрес-накладні перевізника, акти приймання-передачі чи будь-які інші документи, що підтверджують отримання товару позивачем.
Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності доказів правомірності дій Відповідача. Зокрема, Відповідач не підтвердив, що ТОВ «Нова Пошта» було уповноважене від його імені передавати товар, підписувати акти приймання-передачі чи приймати оплату за договором поставки. Крім того, не надано доказів оплати послуг перевезення та інших документів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо поставки товару. За таких обставин, на думку апелянта, зобов`язання відповідача не можуть вважатися виконаними, а сума неповернутого авансу в розмірі 1 934,64 грн підлягає стягненню.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, представник Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 у справі №903/107/26 є законним, обґрунтованим та ухваленим з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.
Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач посилається на лист від 17.12.2024 №25, яким просив повернути нібито помилково перераховані кошти в сумі 2 000,00 грн згідно з платіжним дорученням №168 від 13.12.2024. Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано не взяв зазначений лист до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних доказів його направлення чи отримання відповідачем. Крім того, у вказаному листі зазначено інший номер платіжного документа, що також ставить під сумнів його належність до спірних правовідносин.
Як зазначає відповідач, лише 12.11.2025 позивачем було направлено претензію про повернення попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 1 934,64 грн.
Після отримання від позивача попередньої оплати товар був відправлений останньому через ТОВ «Нова Пошта» та доставлений до відділення поштового оператора. Однак позивач за отриманням товару не з`явився, у зв`язку з чим після закінчення строку зберігання відправлення було повернуто відповідачу.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач нібито в односторонньому порядку змінив погоджені сторонами умови розрахунків та здійснив відправлення товару із застосуванням післяплати (накладеного платежу), що, на його думку, суперечило домовленостям сторін щодо проведення безготівкового розрахунку.
Проте, як правильно встановив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що сторони досягли домовленості саме щодо виключно безготівкової форми остаточного розрахунку за товар або що відправлення товару із зазначенням необхідності доплати певної суми суперечило погодженим сторонами умовам усного правочину.
Судом також встановлено, що позивач не заперечує факту відправлення відповідачем товару на його адресу. Відтак обставини справи свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання своїх зобов`язань щодо передачі товару покупцю.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 693 ЦК України щодо повернення суми попередньої оплати, оскільки факт невиконання відповідачем обов`язку з передачі товару не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.
Враховуючи недоведеність підстав для стягнення основної суми заборгованості у розмірі 1 934,64 грн, суд першої інстанції також правомірно відмовив у задоволенні похідних вимог про стягнення 62,17 грн трьох відсотків річних та 153,99 грн інфляційних втрат.
Отже, на думку відповідача, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив фактичні обставини, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування або зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Як слідує з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” та Фізичною особою-підприємцем Масляним Едгардом Олеговичем досягнуто домовленості про поставку товару інтеркулера DAF CF б/у.
Відповідно рахунку-фактури №153-Е від 13.12.2024 на поставку товару (інтеркулера DAF CF б/у) позивач повинен був здійснити оплату на суму 6364,00 грн.
Згідно із платіжною інструкцією №68 від 13.12.2024 позивач перерахував на рахунок відповідача авансовий платіж у розмірі 2000,00 грн у відповідності рахунку-фактури №153-Е від 13.12.2024.
Після оплати 2000 грн товар був направлений покупцю компанією «Нова пошта». Ця обставина визнається обома сторонами. 
Натомість 17.12.2024 покупець направив продавцю лист №25, відповідно до якого просив повернути помилково перераховані кошти в сумі 2000,00 грн, згідно платіжного доручення №168 від 13.12.2024.
Після доставки Товару на відділення “Нової Пошти” покупець не з`явився за Товаром, який в подальшому був повернутий компанією “Нова Пошта” Продавцю після закінчення терміну зберігання.
В подальшому, 12.11.2025 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про повернення попередньої оплати за непоставлений товар (а.с.14, 16) в розмірі 1934,64 грн.
Звертаючись до Господарського суду Волинської області з позовною заявою позивач доводить, що відповідач самовільно змінив погоджені умови розрахунку та здійснив відправлення товару через ТОВ “Нова пошта” із зазначенням необхідності доплати різниці вартості товару готівковими коштами, що не було погоджено сторонами та суперечило умовам домовленостей щодо безготівкового розрахунку. У зв`язку з істотним порушенням умов домовленостей з боку Відповідача, Позивач правомірно відмовився від отримання товару, про що повідомив Відповідача, та звернувся з письмовою вимогою про повернення сплаченого авансового платежу.
В подальшому відповідачем повернуто позивачу різницю у вартості сплачених Позивачем витрат на доставку Товару та фактичної вартості доставки компанією “Нова Пошта” в сумі 65,36 грн (а.с.15).
Рішенням Господарського суду Волинської області від 31.03.2026р. в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” до Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича про стягнення 2150,80 грн - відмовлено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Положеннями статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1. ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та необхідність надання наступної правової оцінки спірним правовідносинам.
Як убачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО» та Фізичною особою-підприємцем Масляним Едгаром Олеговичем фактично склалися господарські правовідносини щодо поставки товару – інтеркулера DAF CF. 
Незважаючи на відсутність укладеного сторонами письмового договору, характер їхніх дій свідчить про досягнення домовленості щодо істотних умов правочину, а відтак такі правовідносини за своєю правовою природою відповідають договору поставки, до якого підлягають застосуванню положення глави 54 Цивільного кодексу України. 
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем було виставлено рахунок-фактуру №153-Е від 13.12.2024 на суму 6 364,00 грн за відповідний товар. На виконання досягнутих між сторонами домовленостей позивач здійснив часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №68 від 13.12.2024 та не заперечується сторонами.
Дії сторін свідчать, що домовленість про придбання товару за певною ціною існувала, а тому продавець приступив до її виконання.
Також судом встановлено, що після здійснення позивачем попередньої оплати було організовано відправлення товару на адресу позивача через ТОВ «Нова пошта». Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджують намір продавця виконати досягнуті домовленості щодо поставки товару. Доказом підтвердження цих обставин є також факт повернення відповідачем позивачу суми 65,36 грн згідно платіжної інструкції від 09.01.25 №476 з призначенням платежу «повернення коштів», які були сплачені покупцем (позивачем) ТОВ «Нова пошта» в оплату послуг доставки.
Разом з тим позивач зазначає, що під час відправлення товару відповідачем було визначено спосіб розрахунків із застосуванням накладеного платежу на суму залишку вартості товару, що, на думку позивача, не відповідало попередньо погодженим умовам взаєморозрахунків між сторонами. Саме з цієї причини позивач відмовився від отримання товару та надалі звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплачених ним коштів.
Оцінюючи наведені апеляційні доводи, колегія суддів зазначає, що незалежно від причин відмови позивача від отримання товару визначальне значення для правильного вирішення спору мають обставини фактичного завершення або незавершення господарської операції, на виконання якої було здійснено спірний платіж.
Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на лист від 17.12.2024 №25 про повернення помилково перерахованих коштів у сумі 2 000,00 грн, оскільки під час апеляційного перегляду справи колегія суддів не встановила у матеріалах справи належних та допустимих доказів направлення такого листа відповідачу або його отримання останнім. Крім того, зміст зазначеного листа містить посилання на інший платіжний документ, що також не дає можливості однозначно пов`язати його саме зі спірними правовідносинами сторін.
Разом з тим, подальші дії сторін свідчать про обоюдну відмову сторін від домовленості, яку апеляційний суд оцінює як договір, укладений шляхом обміну повідомленнями: покупець відмовився від отримання поставленого товару, а продавець прийняв поставлений товар після повернення його ТОВ «Нова пошта».
Отриману передоплату в розмірі 2000 грн продавець не повернув, однак повернув покупцю 65,36 грн згідно платіжної інструкції від 09.01.25 №476 у відшкодування витрат на доставку товару.
У подальшому 12.11.2025 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою повернути суму попередньої оплати в розмірі 1 934,64 грн. Факт направлення вказаної претензії підтверджується наявними у справі поштовими документами та іншими доказами, належність і допустимість яких учасниками справи не спростована.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про порушення відповідачем умов поставки товару, оскільки ці доводи жодними доказами не підтверджуються. Колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неналежне виконання умов укладеного договору або порушення зобов`язання відповідачем.
Проте, грошові кошти в сумі 2 000 грн, отримані відповідачем як попередня оплата вартості інтеркулера DAF CF б/у за умови обоюдної відмови сторін від виконання домовленості утримуються відповідачем безпідставно.
За встановлених обставин колегія суддів вважає, що після повернення товару відповідачу відпала правова підстава, яка обумовлювала перебування у нього коштів, сплачених позивачем як попередня оплата. Оскільки товар покупцю не передано, а сплачені грошові кошти залишилися у відповідача, останній фактично зберігає їх без досягнення того правового результату, заради якого вони були сплачені.
Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що хоча на момент перерахування коштів відповідач мав належну правову підставу для їх отримання, яка вбачалася з домовленості сторін про поставку товару, внаслідок невиконання такої домовленості та повернення товару відповідачу зазначена підстава відпала. За таких обставин подальше утримання відповідачем грошових коштів позивача не має достатнього правового обґрунтування, що відповідно до статті 1212 ЦК України зумовлює обов`язок їх повернення.
Отже, враховуючи, що товар позивачу фактично не передано, право власності на нього до позивача не перейшло, сплачені кошти відповідачем не повернуті, а правова підстава для їх подальшого утримання відпала, колегія суддів дійшла висновку про наявність усіх передбачених законом умов для покладення на відповідача обов`язку з повернення позивачу грошових коштів як безпідставно збережених.
За таких обставин вимога ТОВ «ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО» про стягнення з ФОП Масляного Едгара Олеговича грошових коштів у сумі 1 934,64 грн є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ФОП Масляного Едгара Олеговича на користь ТОВ «ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО» 1 934,64 грн як безпідставно збережених грошових коштів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 62,17 грн трьох відсотків річних та 153,99 грн інфляційних втрат колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на лист від 17.12.2024 №25, яким просив відповідача повернути помилково перераховані кошти у сумі 2 000,00 грн згідно з платіжним дорученням №168 від 13.12.2024.
Разом з тим, як уже зазначалося вище, вказаний лист не може бути прийнятий судом як належний доказ пред`явлення відповідачу вимоги про повернення коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів його направлення чи вручення відповідачу.
В подальшому, 12.11.2025 позивач направив відповідачу претензію про повернення попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 1 934,64 грн, вручення якої підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 09.01.2025 по 03.02.2026, визначивши початком прострочення дату повернення відповідачем різниці між сплаченими витратами на доставку товару та фактичною вартістю доставки, наданої ТОВ «Нова Пошта», у сумі 65,36 грн.
Однак повернення відповідачем зазначеної суми не свідчить про настання прострочення виконання зобов`язання щодо повернення решти коштів та не є належною вимогою кредитора у розумінні статті 530 ЦК України. 
Щодо можливості нарахування інфляційних і річних за період після направлення відповідачу претензії від №22 від 12.11.2025 колегія суддів не вважає можливим задоволення такої вимоги, оскільки у матеріалах справи містяться докази направлення такої претензії відповідачу, проте доказів отримання її відповідачем позивач не надає.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 62,17 грн трьох відсотків річних та 153,99 грн інфляційних втрат є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО”, що викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її часткового задоволення.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Враховуючи вище викладене, судова колегія зазначає, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 р. у справі №903/107/26, не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом, що призвело до помилкових висновків.
За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” задовольнити частково та скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 у справі №903/107/26 прийнявши нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача.
Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.129 ГПК України. 
Водночас до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, зокрема, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО» на користь ФОП Масляного Е.О. понесені ним судові витрати.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання, оскільки за результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу позивача задоволено частково, а вимоги про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у розмірі 1 934,64 грн визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи результати розгляду спору в суді апеляційної інстанції та положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підстав для покладення на позивача обов`язку відшкодовувати відповідачу понесені ним судові витрати колегія суддів не вбачає.
Відтак заявлене відповідачем клопотання про стягнення з позивача судових витрат задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” на рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.26р. у справі №903/107/26 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2026 р. у справі №903/107/26 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” (21001, Вінницький р-н, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Замостянська, будинок 26/58, код ЄДРПОУ 40821518) 1 934,64 грн. основного боргу.

В решті позовних вимог відмовити. 

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” (21001, Вінницький р-н, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Замостянська, будинок 26/58, код ЄДРПОУ 40821518) 2662,40 грн витрат пов`язаних з оплатою судового збору за подання позовної заяви.»

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масляного Едгара Олеговича ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГІЯ-МАЙБУТНЬОГО” (21001, Вінницький р-н, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Замостянська, будинок 26/58, код ЄДРПОУ 40821518) 3993,60 грн витрат пов`язаних з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Справу №903/107/26 повернути Господарському суду Волинської області.

Повна постанова складена "24" червня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Василишин А.Р.