Справа № 685/284/26
Провадження № 2/685/384/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року      
Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Самойловича А.П., розглянувши в селищі Теофіполь в порядку скороченого провадження без виклику осіб (учасників) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

23 березня 2026 року від представника ТОВ «ФК «Процент» Руденка К.В. надійшла до суду позовна заява, в якій зазначено, що 04 грудня 2024 року позивачем було надано кредит ОСОБА_1 в сумі 7000 грн. на підставі Кредитного договору № 24481 від цієї ж дати.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальницею своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту, виникла заборгованість за кредитним договором, тому позивач просить стягнути заборгованість станом на 20 лютого 2026 року, а саме, по процентах в сумі 30800 грн. та штраф в сумі 12599 грн. 
Позовна заява була подана до суду через систему «Електронний суд», позивачем згідно відправлення Укрпошти № 0312400192245 від 02 березня 2026 року було направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками, відповідно до вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, за зареєстрованим місцем її проживання по АДРЕСА_1 . 
Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження відповідачу, направлене судом за цією ж адресою, було вручене відповідачці.
Відповідачка письмового відзиву не направила. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. 
04 грудня 2024 року між кредитодавцем ТОВ «ФК «Процент» та позичальницею ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 24481.
Згідно пунктів 6.1, 6.2, 6.3 даного договору, він укладається сторонами в інформаційно-комунікаційній системі на сайті кредитодавця відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З метою отримання Кредиту, Позичальник проходить реєстрацію в ІКС, шляхом заповнення всіх необхідних полів (в тому числі ПІБ, РНОКПП, номер телефону, номер електронного платіжного засобу), підтверджує номер телефону за яким буде здійснюватися подальша ідентифікація Позичальника в ІКС, ознайомлюється з Правилами, надає згоду на обробку персональних даних та згоду на отримання та передачу інформації з Бюро кредитних історій шляхом проставлення відповідних відміток. Після проведення реєстрації в ІКС, Позичальнику створюється Особистий кабінет в якому відображаються всі його анкетні дані. Ідентифікація/верифікація Позичальника здійснюється у спосіб передбачений нормативно-правовими актами Національного банку України та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) способів ідентифікації та верифікації Позичальника:- отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;- отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння PHOKПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої KEП власника ідентифікаційного документа;- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором (оtр-пароля), надісланого Товариством на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційними документами, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням KEП печатки уповноваженим працівником Товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. 6.3. Після проходження реєстрації та ідентифікації в ІКС Товариства, Позичальник в Особистому кабінеті в ІКС, реєструє електронний платіжний засіб на який буде перераховано суму Кредиту.
Позичальниця надала кредитодавцю реквізити свого паспорта, РНОКПП, адресу, номери телефонів та електронну адресу, договір був підписаний нею шляхом введення одноразового ідентифікатора «180625», з чого вбачається, що сторонами було дотримано в повній мірі процедуру укладення договору в електронній формі, тому факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «ФК «Процент» та позичальницею ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження. 
На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальниці було надано кредит в сумі 7000 грн. шляхом перерахування на її рахунок, визначений у п. 1.6 Кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек», фінансової установи з надання платіжних послуг, від 18 лютого 2026 року № 20260218-41, відповідно до якої через систему PayTech 04 грудня 2024 року було здійснено платіж в сумі 7000 грн. за договором № 24481 на рахунок 5168745633632507. 
Строк кредитування, згідно пункту 1.3 кредитного договору, становить 730 днів з дати його надання, проте у п. 1.4 кредитодавець рекомендує позичальнику, для мінімалізації витрат за кредитом, здійснити повне погашення кредиту протягом перших 20 днів до 24 грудня 2024 року, сплативши 8400 грн. на повернення кредиту та погашення процентів. 
Проценти за користування кредитом, відповідно до пунктів 1.2 договору, становлять 1.0 % від суми кредиту, що складає 1400 грн., які сплачуються кожні 20 днів у конкретно визначені у графіку дати. Тіло кредиту повертається в останній день строку користування кредитом. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальниця внесла лише один раз кошти на виконання умов договору в загальній сумі 1401 грн., які були зараховані на сплату штрафних санкцій.
Проценти нараховані відповідно до умов договору, тому також підлягають стягненню, проте суд не погоджується з розміром процентів, визначених позивачем, оскільки кредитодавцем було безпідставно зараховані одержані кошти в рахунок сплати штрафу, а не у рахунок погашення заборгованості по процентах.
Так, розділом 3 договору передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору, в тому числі нарахування штрафу на позичальника за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань. 
Проте стягнення штрафу суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд відхиляє доводи позивача на відсутність заборони на нарахування неустойки за невиконання зобов`язань за договорами споживчого кредитування, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким з 24 січня 2024 року дозволено нарахування неустойки. 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Доводи позивача зазначених висновків не спростовують, а лише зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, тому підлягають відхиленню. 
За таких обставин, кредитодавець не мав правових підстав зараховувати кошти, які надійшли від позичальниці, на погашення штрафу, тому на дану суму підлягає зменшенню заборгованість по процентах, яка становить 29399 грн. (30800 грн. – 1401 грн.) і саме така заборгованість підлягає стягненню. 
З наведених вище підстав не підлягає задоволення позов в частині стягнення штрафу в сумі 12599 грн.
В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн., яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Позивачем надано договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, укладений 03 червня 2024 року між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , у відповідності до якого виконавець ФОП ОСОБА_2 зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, строки та умови, визначені цим договором.
Зважаючи на те, що правову допомогу надає особа, яка діє не як адвокат, а як фізична особа-підприємець на підставі відповідного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому витрати позивача на правову допомогу, одержані від такої особи, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки статтею 137 ЦПК України не передбачено розподілу між сторонами за результатами розгляду справи витрат на професійну правничу допомогу, надану не адвокатом.
Факт наявності у фізичної особи-підприємця свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності не є підставою для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки у правовідносинах з позивачем ОСОБА_2 виступає як підприємець, який надає послугу, а не як адвокат, який надає правову допомогу. 
Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог – 67,74 %.
Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 611, 625, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В : 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (код ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором № 24481 від 04 грудня 2024 року в сумі 29399,00 грн. (Двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.), яка складається із заборгованості заборгованості по процентах за період з 04 грудня 2024 року по 17 лютого 2026 в сумі 29399,00 грн. 
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент»» в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (код ЄДРПОУ 41466388) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1803,54 грн. (Одна тисяча вісімсот три гривні 54 коп.).
Відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 08 червня 2026 року.

Суддя Самойлович А.П.