ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року	справа № 380/5622/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 18.11.2024 по 03.12.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 18.11.2024 по 03.12.2024. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Під час проходження військової служби 03.06.2024 року при відбитті штурмових дій на північній околиці СОКІЛ, покровського району, Донецької області, на ВП «БАНДІТ» ОСОБА_1 отримав поранення «Вогнепальне кульове наскрізне поранення правого плеча. Вогнепальне поранення правої плечової кістки». У період з 18.11.2024 по 03.12.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, однак відповідач листом відмовив нарахувати та виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн., відповідно до Постанови КМУ №168.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Кухар Н.А.
Ухвалою судді від 30 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх.№31664 від 16.04.2026 року), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова). 
Відповідно до п. 1-1 Постанови військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; 
Відповідно до п. 1-2 Постанови виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1 у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно акту дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 виданого ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» вбачається, що Позивач проходив обстеження, а не лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва). 
А також відповідно до даного акту Позивачу не призначалось лікування. У зв`язку з тим, що постановою КМУ №168 та керівних документах щодо виплати додаткової винагороди не передбачено, що військовослужбовці, які проходять дослідження стану здоров`я, мають право на зазначену додаткову винагороду, у зв`язку з цим додаткова винагорода не була виплачена Позивачу та військовою частиною 24 лютого 2026 року надано відповідь, що у військової частини відсутні підстави на здійснення додаткової виплати у розмірі до 100 000 грн. передбаченою постановою КМУ №168.
У зв`язку з тим, у вказаний період Позивачу проводилося дослідження стану здоров`я, а не стаціонарне лікування внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), відтак підстав для включення в наказ на виплату додаткової винагороди за вказаний період у Відповідача не було.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Довідкою від 21.06.2024 року №50/02/14-141 встановлено, що ОСОБА_1 03 червня 2024 року отримав поранення : Вогнепальне поранення (03.06.2024). Вогнепальне кульове наскрізне поранення правого плеча. Вогнепальне поранення правої плечової кістки. За обставин: 03.06.2024 року о 17.00 при відбитті штурмових дій на північній околиці СОКІЛ, покровського району, Донецької області, на ВП «БАНДІТ». У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.
Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9382, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №16 Дніпровської міської ради» підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.06.2024 по 06.06.2024.
Випискою із медичної картки стаціонарного хворого 12345 підтверджується, що ОСОБА_1 з 07.06.2024 по 26.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. (повний діагноз : МВТ. 03.06.2024 р. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча з багатовідламковим переломом в/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків).
Відповідно до виписки із медичної карти хворого 4243360, виданої Нововолинською КНП НЦМЛ ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 26.06.2024 по 09.08.2024 з діагнозом - стан після мінно-вибухової травми (03.06.2024): вогнепального осколкового наскрізного поранення правого плеча з вогнепальним багатоуламковим переломом верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням з ураженням правого плечового сплетення, операцій: 04.06.2024 - первинна хірургічна обробка рани, 10.06.2024 - монтаж АЗФ правого плеча, вторинна хірургічна обробка ран правого плечового суглоба, 17.06.2024 - вторинна хірургічна обробка ран правого плечового суглоба, 24.06.2024 - вторинна хірургічна обробка ран правого плечового суглоба у вигляді консолідуючого перелому верхньої третини правої плечової кістки з наявністю апарата зовнішньої фіксації.
У період з 09.08.2024 по 21.08.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради з діагнозом - МВТ. 03.06.2024 р. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча з багатовідламковим переломом в/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого 17083.
Випискою № 4533 Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради підтверджується перебування позивача у період з 21.08.2024 по 04.09.2024 на стаціонарному лікуванні з діагнозом – післягострий відновний період після МВТ (03.06.24р.). Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча багатовідламковим переломом в/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків. 
Відповідно до довідки військово – лікарської комісії від 04.09.2024 року №917 проведено ОСОБА_1 медичний огляд ВЛК госпітальною при КП «ВОКЛ» ВОР 04 вересня 2024 року встановлений діагноз – післягострий відновний період після МВТ (03.06.24 р.). Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча з багатовідламковим переломом в/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків, травма, так, пов`язана з захистом Батьківщини, є тяжкою.
Довідкою №485 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» медичної (військово – лікарської) комісії встановлено, що позивач пройшов медичний огляд 12.12.2024 року. Рішення медичної (військово-лікарської) комісії:
наслідки вогнепального поранення (03.06.2024р.): Вогнепального кульового наскрізного поранення правого плеча та правої плечової кістки (операції: 03.06.2024р. - ПХО вогнепальних ран правого плеча; 10.06.2024р. - монтаж АЗФ правого плеча; ВХО вогнепальних ран правого плеча (10.06.2024р; 17.06.2024р; 24.06.2024р.); 14.08.2024р. - демонтаж АЗФ правої плечової кістки, відкрита репозиція, МОС правої плечової кістки пластиною та гвинтами) у вигляді слабоконсолідованого, в умовах МОС, перелому правої плечової кістки у верхній третині, післятравматичної контрактури правого плечового та правого ліктьового суглобів з больовим синдромом та тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки, зміцнілих рубців. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Поранення відноситься до тяжких згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007р. № 370.
Відповідно до довідки № 426 виданої ОСОБА_1 , він знаходився на стаціонарному лікуванні ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» з 18.11 по 03.12. 2024 року.
Актом дослідження стану здоров`я встановлено, що ОСОБА_1 перебував у ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» у період з 18.11.2024р. по 03.12.2024 р. на стаціонарному обстеженні.
Листом №50/02-С-355 від 24.02.2026 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила позивача, що згідно наданої довідки №426 від 03.12.2024 року можна зробити висновок, що позивач перебував на стаціонарному обстеженні, а не лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Львівській області». У командування військової частини не було підстав для виплати додаткової винагороди встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.202 №168.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 18.11.2024 по 03.12.2024у розмірі 100 000 грн. , що і стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011).
Згідно з пунктом першим статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;
військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. 
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова №168).
Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 5 зазначеної постанови КМУ № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
У подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 400 від 01.04.2022 до постанови № 168 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода. 
Судом встановлено, що позивач у період з 18.02. 2024 року по 03.12.2024 року перебував на лікуванні.
Як встановлено судом згідно матеріалів справи, позивач під час бойових дій отримав бойове травмування.
Також, матеріалами справи підтверджено, що вказана травма пов`язана із захистом Батьківщини.
Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 гривень за період з 18.11.2024 по 03.12.2024.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за вищевказаний період пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки отримав поранення, яке пов`язане із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.
Відтак, суд вважає, що бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у період з 18.11.2024 по 03.12.2024, у встановлених чинним законодавством України розмірах щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.
Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України “Про судовий збір”, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 18.11.2024 по 03.12.2024 включно, у встановлених чинним законодавством України розмірах щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період 18.11.2024 по 03.12.2024 включно, щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ 0

Суддя	Кухар Наталія Андріївна