П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року місто Київ
справа № 760/15992/22 
провадження №22-ц/824/3980/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ковалик Мариною Федорівною,
на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Козленко Г.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 221 206,20 (один мільйон двісті двадцять одна тисяча двісті шість) гривень 20 копійок; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 12 212 (дванадцять тисяч двісті дванадцять) гривень 06 копійок.
В обґрунтування позовної заяви зазначав, що 31.12.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №К311221-2, згідно з умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 747 143 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 30.06.2022. Відповідач 31.12.2021 власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 747 143 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 30.06.2022 включно. Відповідач вказані кошти у визначений договором строк не повернув, відтак позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 221 206,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 12 120,06 грн.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року у цивільній справі №760/15992/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням, представник відповідача адвокат Ковалик М.Ф. подала апеляційну скаргу, в який просить рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та неправильну оцінку доказів.
В апеляційній скарзі, зокрема зазначає про те, що заперечення відповідача стосуються розрахунку заборгованості: сума позики 747143,20 грн. (еквівалент 27268 доларів США за курсом 27,40 грн/дол. На 31.12.2021). Суд стягнув 1 221206.20 грн. за курсом на 24.10.2022, що суперечить ст.533 ЦК України та практиці Верховного Суду. Крім того, відповідач зазначає, що вона повертала кошти 02.02.2022 в сумі 32890,60 грн., відповідно залишок заборгованості становив 714253 грн., 20.09.2022 позивачем сплачено суму боргу в розмірі 18405 грн., залишок боргу становив 695848 грн. Апелянт звертає увагу суду, що відповідачем здійснено погашення боргу в розмірі 51295 грн. в лютому 2022 року, але після повномасштабного вторгнення, не з вини відповідача, а з загальновідомих обставин, а також з тих підстав, що позивач три місяці не виходив на зв'язок, ОСОБА_2 не мала можливості здійснювати погашення заборгованості.
Апелянт зазначає про те, що стягнення заборгованості по договору позики по курсу долара станом на 24.10.2022 в розмірі 1034420,40 грн., коли по розписці отримані грошові кошти в гривнях в розмірі 747143,20 грн. з визначенням еквіваленту по курсу (1 долар США = 27,40 грн.) на день укладення договору еквівалентно 27268 доларів США, суперечить умова укладеного договору.
Щодо неустойки вважає підстави для її стягнення відсутні, оскільки існували обставини непереборної сили - військова агресія. Також вказує, що вона є багатодітною матір`ю, в наслідок військової агресії рф проти України, виїхала за кордон до Германії, так як діти потребують належного лікування, заборгованість по договору позики виникла з березня 2022 року, тобто після появи обставин непереборної сили, відповідно вважає, що звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання щодо стягнення неустойки.
В відзиві позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
В судовому засіданні в режимі ВКЗ представник відповідача адвокат Ковалик М.Ф. підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції скасувати.
Представник позивача адвокат Плачинда К.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 31.12.2021 між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики №К311221-2.
Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 747 143,20 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 27 268 (двадцять сім двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 27 268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 (шість) місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 30.06.2022 (тридцятого червня дві тисячі двадцять другого року) включно. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.
Пунктом 5 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору, відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів:
- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» січня 2022 року включно;
- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «28» лютого 2022 року включно;
- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» березня 2022 року включно;
- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «30» квітня 2022 року включно;
- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» травня 2022 року включно;
- 592 607,20 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 21 628 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «30» червня 2022 року включно.
Згідно п.8 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, визначеної в п.1 даного договору готівкою в м. Києві.
Відповідно до п.9 договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долара США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором.
Пунктом 11 договору закріплено, що у разі прострочення виконання зобов'язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов"язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Пунктом 12 договору визначено, що з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань за цим договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу.
Згідно з п.13 договору у випадку невиконання позичальником зобов'язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або у судовому порядку.
Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2021 року випуску, тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, колір - ЧОРНИЙ, державний номер НОМЕР_2 , та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 15.09.2021 року, ТСЦ 8048.
Відповідно до розписки від 31.12.2021 ОСОБА_2 отримала позику від ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , у сумі 747 143,20 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 27 268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, згідно договору позики №К311221-2 і зобов`язалась повернути цю суму ОСОБА_1 в строк до «30» червня 2022 року включно.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позику не повернула, у зв'язку з чим у позикодавець має право на стягнення суми заборгованості у судовому порядку. Оскільки позичальник не виконала умови договору, у строк визначений договором суму позики не повернула, наявні підстави для стягнення неустойки, сплата якої передбачена умовами договору.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі та речі, визначені родовими ознаками у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передання йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13 та від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15).
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови ( правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14).
У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов'язання: «Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.
Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов'язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (частина друга статті 524 ЦК України). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом ( частині друга статті 533 ЦК України).
Установлено, відповідно до договору позики від 31.12.2021, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 прийняла у власність від ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , 747143,20 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 27 268 (двадцять сім двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів. В свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 27 268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу.
Умови повернення позики передбачені пунктом 9 договору, відповідно до якого сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долара США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором.
Зазначені положення договору позики відповідають положенням статті 533 ЦК України.
Колегія суддів вважає, що ураховуючи умови договору та положення статті 533 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заборгованість відповідача за договором позики правильно розрахована позивачем за встановленим на день розрахунку (24.10.2023) комерційним курсом продажу АТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, позивачем при розрахунку заборгованості враховані платежі здійснені відповідачем 02.02.2022 в сумі 32890 грн, що за комерційним курсом АТ КБ «ПриватБанк» на день платежу складає 1150 доларів США, та 20.09.2022 в сумі 18405 грн. що за комерційним курсом АТ КБ «ПриватБанк» на день платежу складає 450 доларів США.
Отже, доводи апеляційної скарги в частині неправильно визначеної позивачем суми заборгованості є безпідставними і суперечать умовам укладеного сторонами договору.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності підстав для стягнення з відповідача (неустойки (пені), то в цій частині колегія суддів частково погоджується з доводами сторони відповідача, зважаючи на таке.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку пені, позивач просив стягнути пеню, нараховану за період з 31 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року в сумі 186785,80 грн.
Нарахування пені передбачено пунктом 11 договору, відповідно до якого у разі прострочення виконання зобов'язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов"язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є надмірно великою у порівнянні з наслідками порушення зобов`язання. При цьому суд повинен враховувати як ступінь виконання зобов`язання боржником, так і інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини 3 статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов'язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них ( правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 10.05.2023 у справі № 501/2862/16-ц).
Зменшення суми неустойки є дискреційними повноваженнями, наданими суду відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України.
Відповідно до статті 625 ЦК України наявність обставин непереборної сили не звільняє боржника від виконання грошового зобов`язання, такі обставини мають істотне значення при визначенні обсягу відповідальності, зокрема розміру неустойки. Ігнорування цих обставин призводить до покладення на боржника надмірного та несправедливого фінансового тягаря.
Колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності обставин непереборної сили, пов`язаних із військовою агресією російської федерації проти України, вимушеним переїздом за межі України разом із дітьми у зв`язку з воєнними діями, що істотно вплинуло на можливість своєчасно виконати грошове зобов`язання. Хоча сам по собі факт наявності форс-мажорних обставин не звільняє від обов`язку повернення основного боргу, однак він має істотне значення при вирішенні питання про розмір відповідальності, зокрема неустойки. 
Також колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо часткового виконання відповідачем зобов`язання, що свідчить про відсутність умислу ухилятися від виконання договору та підтверджує необхідність застосування принципу співмірності відповідальності.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, правильно вирішивши спір у частині наявності підстав для задоволення позову, разом з тим не врахував вимоги частини 3 статті 551 ЦК України, не перевірив співмірність неустойки наслідкам порушення зобов`язання та не врахував обставини непереборної сили, що призвело до неправильного визначення розміру неустойки, яка підлягає стягненню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки до розумного і співмірного рівня до 100000 грн., що забезпечує баланс інтересів сторін, у зв`язку з чим змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення.
У результаті такого перерахунку загальний розмір заборгованості з урахуванням зменшеної неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає зменшенню з 1 221 206,20 грн до 1 134 420,40 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. «б» частини 4 статті 382 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення, апеляційний суд має провести новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Оскільки сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшення з 1 221 206,20 грн. до 1 134 420,40 грн., відповідно підлягає зменшенню сума судового збору з 12 120,06 грн. до 11 344,20 грн.
Постановляючи ухвалу про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд задовольнив клопотання ОСОБА_2 та відстрочив їй сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Зважаючи на зменшення суми судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за подання позовної заяви, сума судового збору за подання апеляційної скарги, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави становить 17016,30 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ковалик Мариною Федорівною, задовольнити частково.
Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року змінити, зменшити суму заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1 221 206,20 грн. до 1 134 420,40 грн.
Змінити суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 12 120,06 грн. до 11 344,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь держави судовий збір в сумі 17 016,30 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 7 травня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус