Справа № 344/17113/25 
Провадження № 22-ц/4808/1060/26 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Боднарчук Андрія Михайловича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, сторони перебували з 16 листопада 2011 року у шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 04 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина із позивача в користь відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн щомісячно та рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року змінено спосіб стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів та стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Вказує, що з 16 березня 2022 року і по теперішній час позивач перебуває на військовій службі у Збройних силах України, що підтверджується відомостями, які містить військовий квиток позивача серії НОМЕР_1 від 01.03.2022. 01 червня 2025 року, перебуваючи у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час виконання бойових завдань, солдат ОСОБА_2 одержав поранення, а саме мінно-вибухову травму, мінно-вибухове осколкове поранення обох нижніх кінцівок, обличчя, правої верхньої кінцівки, акубаротравму, що підтверджується довідкою № 1147 від 09.06.2025 року Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Починаючи із 02 червня 2025 року по 01 серпня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а саме з 02 червня по 09 червня 2025 року у КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради, після чого був виписаний для подальшого лікування та з 09 червня 2025 по 01 серпня 2025 продовжив лікування у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Івано-Франківської обласної ради, що підтверджується : випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8469 від 09.06.2025 та випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 736 від 01.08.2025 року. На даний час позивач перебуває у відпустці для лікування після поранення, що підтверджується рапортом позивача від 01.08.2025 року. Згідно довідки військо-лікарської комісії від 01.08.2025 року № 2025-0801-0929-0049-0 поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма позивача відноситься до тяжких. 
Внаслідок травм кінцівок, отриманих після поранення під час проходження військової служби, позивач істотно втратив працездатність, є особою з інвалідністю. У зв`язку із перебуванням на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я та із реабілітаційними заходами позивач несе значні матеріальні витрати. Водночас, розмір аліментів, які з позивача стягуються на утримання сина, перевищує мінімальний гарантований та рекомендаційний розмір аліментів на утримання дитини, при цьому відповідачка повністю покладає обов`язок матеріального утримання спільної дитини виключно на позивача.
Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/8 (однієї восьмої) частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року позов задоволено.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року у справі № 344/10046/24 із ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року у справі № 344/10046/24, припинити після набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Боднарчук А.М. безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позивачем не надано доказів його скрутного матеріального становища і неможливості надання матеріальної допомоги сину. Прохання позивача зменшити розмір аліментів до 1/8 від розміру його доходів суперечить ефективному захисту порушених прав відповідачки, оскільки визначені аліменти у такому розмірі будуть недостатніми для задоволення матеріальних потреб відповідачки. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він витрачає кошти на лікування. Разом з тим, позивач с особою працездатного віку, на утриманні інших осіб немає, проходить військову службу, отримує грошове забезпечення та інші види виплат, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, адже факт проходження ним лікування не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.
Крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами Сімейного кодексу України та не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дитини. Враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, позов не підлягає до задоволення.

21 травня 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Васютин Я.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.
Вказує, що у зв`язку із неодноразовим перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та реабілітаційними заходами, позивач поніс і дотепер несе значні матеріальні витрати. Більша частина його щомісячного грошового забезпечення як пораненому військовослужбовцю витрачається позивачем на оплату аліментів, лікування, реабілітацію після травми, проведення регулярних медичних обстежень та лабораторних досліджень, купівлю знеболюючих препаратів, антидепресантів. Позивач жодним чином не ухиляється від сплати аліментів на утримання спільного з відповідачкою сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, несе витрати на теперішню дружину - ОСОБА_5 , яка з 09 квітня 2026 року перебуває у довготривалій відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами. Натомість, відповідачка є працездатною та фізично здоровою особою, інших утриманців крім спільної дитини сторін немає, працює за кордоном та отримує достойний дохід, розмір якого приховує від суду та позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справа про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Оскільки предметом даного позову є зменшення розміру аліментів на утримання дитини, тому справу може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в силу вимог закону.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 16.11.2011 року, в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2020, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.4-5).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 року стягнуто із ОСОБА_2 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 1500 грн щомісячно (а.с.6-8)
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року змінено спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів яке здійснюється на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 у справі № 344/16570/20 - припинено після набрання законної сили рішенням суду у даній справі(а.с.6-8).
Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гвоздецької Р.В. від 28.11.2024 відкритто виконавче провадження № 76667046 за виконавчим листом № 344/10046/24, виданим 19.11.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області (а.с.9).
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 від 01.03.2022 ОСОБА_2 з 16 березня 2022 року перебуває на військовій службі у Збройних силах України (а.с. 10-12).
Як вбачається з довідки № 4066 від 09.08.2024 року військової частини НОМЕР_2 , у період військової служби ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 13).
Довідкою № 1147 від 09.06.2025 року Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджується, що 01 червня 2025 року, перебуваючи у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час виконання бойових завдань, солдат ОСОБА_2 отримав поранення, а саме мінно-вибухову травму, мінно-вибухове осколкове поранення обох нижніх кінцівок, обличчя, правої верхньої кінцівки, акубаротравму (а.с. 14).
Починаючи з 02 червня 2025 року по 01 серпня 2025 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема з 02 червня по 09 червня 2025 року у КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8469 від 09.06.2025 та з 09 червня 2025 по 01 серпня 2025 у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Івано-Франківської обласної ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 736 від 01.08.2025 року (а.с. 15, 16).
Згідно з рапортом позивача від 01.08.2025 року, ОСОБА_2 просив надати відпустку для лікування після поранення на 60 календарних днів (а.с. 17).
Згідно з довідкою військо-лікарської комісії від 01.08.2025 року № 2025-0801-0929-0049-0 поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма позивача відноситься до тяжких (а.с. 18).
Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №255/25/661/В від 24.11.2025 року встановлено ОСОБА_2 третя група інвалідності, основний діагноз – множинні перелом стопи, причина інвалідності- поранення, захворювання або інші ушкодження здоров`я отриманні під час захисту Батьківщини( а.с.61-62).
Пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 Серія ААО Золотарчука В.П. підтверджує 3 грп інвалідності внаслідок війни(а.с.63).
Як вбачається з чеків ОСОБА_2 10.11.2025 року, 06.11.2026, 07.11.2025, 14.11.2025, 06.11.2025, 13..2025, 08.11.2025, 22.03.2026 понесені витрати на купівлю ліків та проходження медичного обстеження (а.с.69-72)
ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 10 вересня 2024 року(а.с.76), дружина вагітна (а.с.77-78)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що надані медичні документи, серед яких виписки з лікувальних закладів та висновки військово-лікарської комісії, підтверджують тривалу непрацездатність позивача, зміну стану його здоров`я, яке погіршилось порівняно з періодом присудження судом аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку доходу, що відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 759/14761/22, від 19 грудня 2022 року в справі № 643/3223/21 та ін.).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 522/8836/23, від 27 листопада 2024 року в справі № 613/1404/23 та ін.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, у позивача змінився майновий стан, а саме: 01 червня 2025 року він отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини під час перебування у ЗСУ, він став інвалідом війни 3 групи, потребує лікування та реабілітації. Крім того, на його утриманні перебуває його дружина ОСОБА_7 , яка не працює, вагітна.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Засада змагальності сторін у судовому процесі є однією з ключових принципів правосуддя. Вона передбачає, що судовий процес є своєрідним полем змагання між сторонами - позивачем і відповідачем у цивільних справах. Головною метою цього принципу є забезпечення справедливості та об`єктивності судового процесу. Змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, зі своєї сторони, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону (постанова Верховного Суду 07 серпня 2024 року в справі № 725/5693/21, від 21 червня 2024 року в справі № 134/743/22 ).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним в справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що згідно з витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №255/25/661/В від 24.11.2025 року встановлено ОСОБА_2 третя група інвалідності, ушкодження здоров`я отриманні під час захисту Батьківщини.
Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач починаючи з 02 червня 2025 року по 01 серпня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема з 02 червня по 09 червня 2025 року у КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8469 від 09.06.2025 та з 09 червня 2025 по 01 серпня 2025 у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Івано-Франківської обласної ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 736 від 01.08.2025 року.
Згідно з довідкою військо-лікарської комісії від 01.08.2025 року № 2025-0801-0929-0049-0 поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма позивача відноситься до тяжких.

Відтак, суд першої інстанції, зробив обґрунтований висновок про те, що після визначення рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року розміру аліментів на сина ОСОБА_4 стан здоров`я і матеріальне становище позивача суттєво погіршилися, що відповідно до положень статті 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Перевіряючи справу, апеляційний суд доходить висновку, що зміна розміру аліментів не може призводити до істотного погіршення рівня матеріального забезпечення дитини, а зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника не забезпечує належного балансу між інтересами дитини та обов`язком батька щодо утримання сина. Позивач надав суду докази погіршення його стану здоров`я, однак не надав підтверджень розміру та систематичності його витрат у зв`язку із постійним лікуванням, якщо таке призначено. Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність таких витрат частково є підставними. В той же час, встановлені у справі обставини щодо погіршення стану здоров`я позивача внаслідок важкого поранення беззаперечно свідчать про наявні підстави для зменшення їх розміру відповідно до статті 192 СК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про безпідставність звернення позивача до суду з таким позовом. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 29.12.2025 року у справі № 199/5770/24, в якій правовідносини сторін є подібними. Тому з урахуванням справедливого балансу між інтересами дитини та платника аліментів, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає можливим частково задовольнити позов і зменшити розмір аліментів до 1/6 частки доходу позивача ОСОБА_2 .
Суд апеляційної інстанції на підставі статті 367 ЦПК України не приймає доказ, який був поданий позивачем до суду апеляційної інстанції, а саме виписку із медичної картки стаціонарного хворого №700 від 21 травня 2026 року, оскільки такий доказ не був поданий до суду першої інстанції, отриманий після ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак, є новим доказом у справі та не міг бути досліджений судом першої інстанції під вирішення справи по суті спору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – зміні в частині визначення нового розміру аліментів, тому зменшує розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року у справі № 344/10046/24 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боднарчук Андрія Михайловича задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року змінити та зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2024 року у справі № 344/10046/24 із ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 (одну шосту) частину від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 червня 2026 року. 

Судді      Є.Є. Мальцева
В.А. Девляшевський 
В.М.Луганська