ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 723/1366/25
провадження № 61-10964св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., 
Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Сторожинецька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру 
у Чернівецькій області на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року у складі судді Бужори В. Т. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2025 рокуу складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - 
ГУ Держгеокадастру) про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов мотивований тим, що 19 листопада 1997 року Новобросковецька сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області рішенням № 78 передала ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га, яка розташована у селі Нові Бросківці Чернівецького району Чернівецької області, у тому числі: для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,35 га; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га.

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,60 га підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010544 від 18 травня 1998 року, виданим Новобросковецькою сільською радою народних депутатів та зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 45.

У січні 2025 року позивач звернувся до землевпорядника з метою замовлення розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Під час виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості позивач дізнався, що належна йому земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7324587500:01:005:0249, площею 0,8674 га, яка перебуває в комунальній власності Сторожинецької міської ради.

19 лютого 2025 року позивач подав заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, однак 20 лютого 2025 року отримав рішення № РВ-0500090202025 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, надане державним кадастровим реєстратором відділу № 1, у якому повідомлено, що його заяву разом 
з доданими до неї документами розглянуто та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову 
у внесенні відомостей (змін до них) з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частин, і рекомендовано усунути перетин земельної ділянки з ділянкою 7324587500:01:005:0249.

У висновку щодо перевірки електронного документа вказано, що відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що перетин земельної ділянки позивача із ділянкою, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, становить 99,7333 %.

19 лютого 2025 року позивач подав ще одну заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, однак 25 лютого 2025 року державний кадастровий реєстратор відділу № 4 також прийняв рішення про відмову № РВ-6300068492025. Підставою для відмови знову стало розташування земельної ділянки площею 0,35 га в межах іншої зареєстрованої земельної ділянки або її частини. Було встановлено її перетин із тією 
ж ділянкою, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, площа накладення - 99,6952 %. Позивачу рекомендовано усунути зазначений перетин.

04 березня 2025 року позивач подав вимогу про усунення перетину земельних ділянок до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

11 березня 2025 року надійшла відповідь від Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якій зазначено, що на підставі акта приймання-передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, серія та номер б/н, виданий 22 грудня 2018 року, видавник - ГУ Держгеокадастру, Сторожинецька міська рада Сторожинецького району Чернівецької області; наказу про передання земельних ділянок державної власності у комунальну власність, серія та номер 24-1809/14-18-сг, виданий 22 грудня 2018 року, видавник - 
ГУ Держгеокадастру, 06 травня 2019 року право власності перереєстровано за Сторожинецькою міською об`єднаною територіальною громадою в особі Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Також зазначено, що Сторожинецька міська рада набула в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7324587500:01:005:0249, площею 0,8674 га.

Позивач вказував, що інвентаризація та подальше формування земельної ділянки з кадастровим номером 7324587500:01:005:0249, площею 0,8674 га відбулись без урахування правовстановлюючих документів на належну йому земельну ділянку, в результаті чого на земельну ділянку, що належить позивачу, площею 0,60 га почала повністю накладатись земельна ділянка 
з кадастровим номером 7324587500:01:005:0249, на яку зараз право комунальної власності оформлено за Сторожинецькою міською радою.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив скасувати державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельну ділянку площею 0,8674 га, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, яка проведена 06 травня 2019 року, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та визнати незаконною і зобов`язати державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8674, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, в Державному земельному кадастрі шляхом внесення відповідних записів до поземельної книги.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельну ділянку площею 0,8674 га, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, яка проведена 06 травня 2019 року, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Визнано незаконною та зобов`язано державного кадастрового реєстратора 
ГУ Держгеокадастру скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8674, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, в Державному земельному кадастрі шляхом внесення відповідних записів до поземельної книги.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що земельна ділянка ОСОБА_1 була повністю вилучена з його власності поза його волею та передана 
ГУ Держгеокадастру у комунальну власність Сторожинецькій міській раді 
з порушенням законодавства, зокрема частини п`ятої статті 116 ЗК України, 
а також поза межами повноважень, визначених частиною четвертою статті цього Кодексу.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу Сторожинецької міської ради залишено без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

21 серпня 2025 року ГУ Держгеокадастру подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2025 року й ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту, оскільки відповідно до висновку, зробленого 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року 
у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності не це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Заявник вказує, що належним способом захисту є віндикаційний позов.

Аргументи інших учасників справи

13 жовтня 2025 року Сторожинецька міська рада подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу задовольнити, мотивуючи це тим, що в діях Сторожинецької міської ради немає порушень норм законодавства щодо набуття права власності на земельну ділянку.

24 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 
08 липня 2025 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективним та необхідним для усунення юридичної і технічної помилки, що блокує реалізацію законного права власності позивача та внесення достовірних відомостей до Державного земельного кадастру.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року ГУ Держгеокадастру поновлено строк на касаційне оскарження рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2025 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

11 листопада 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду 

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзивах на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, щокасаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,60 га підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010544 від 18 травня 1998 року, виданим Новобросковецькою сільською радою народних депутатів, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 45.

У січні 2025 року позивач звернувся до землевпорядника з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,60 га, яка розташована на території села Нові Бросківці Чернівецького району Чернівецької області.

20 лютого 2025 року позивач отримав рішення № РВ-0500090202025 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, надане державним кадастровим реєстратором відділу № 1, в якому повідомлено, що зазначену заяву разом з доданими до неї документами розглянуто та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) 
з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частин, а також рекомендовано усунути перетин земельної ділянки позивача з ділянкою, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249.

Згідно з висновком щодо перевірки електронного документа відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що перетин земельної ділянки позивача з ділянкою, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, становить 99,7333 %.

25 лютого 2025 року державний кадастровий реєстратор відділу № 4 прийняв рішення про відмову № РВ-6300068492025. Підставою для відмови стало розташування земельної ділянки 0,35 га в межах іншої зареєстрованої земельної ділянки або її частини. Було встановлено її перетин із ділянкою, кадастровий номер 7324587500:01:005:0249, площа накладення - 99,6952 %. Позивачу рекомендовано усунути зазначений перетин.

Сторожинецька міська рада у листі від 11 березня 2025 року вказала, що на підставі акта приймання-передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність право власності на земельну ділянку перереєстровано за Сторожинецькою міською об`єднаною територіальною громадою в особі Сторожинецької міської ради. Також зазначено, що Сторожинецька міська рада набула 
в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку 
з кадастровим номером 7324587500:01:005:0249, площею 0,8674 га.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або 
у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Відповідно частин першої - п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною першою статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані 
з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; 
д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки 
в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Встановивши, що Новобросковецька сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області передала ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010544 від 18 травня 
1998 року, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов мотивованого висновку, що земельна ділянка ОСОБА_1 була вилучена 
з його власності поза його волею та передана у комунальну власність Сторожинецькій міській раді з порушенням норм законодавства, яка рішення судів першої і апеляційної інстанцій не оскаржує.

Сторожинецька міська рада, як власник земельної ділянки, державну реєстрацію, яка скасована, не оскаржує, як і позивач, який обрав такий спосіб захисту.

У цій справі ГУ Держгеокадастру, не наводить у касаційній скарзі підстав за яких обраний позивачем спосіб захисту та задоволення позову, зачіпає його права та інтереси.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2026 року у справі № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25) зроблено висновок, що «особа може вимагати, щоб суд надав захист її праву на землю, заявляючи вимоги про усунення існуючих перешкод шляхом припинення дій, що порушують право або відновлюють становище, яке існувало до порушення права (вимоги про повернення землі, визнання відсутнім права оренди, скасування державної реєстрації речового права тощо), залежно від того, у який спосіб чиняться перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном.

Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можна витлумачити відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України). Близькі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 910/2389/23».

З огляду на зміст позовних вимог, характер порушених прав позивача та фактичні обставини цієї справи доводи ГУ Держгеокадастру про те, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту, безпідставні. 

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

У статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 
08 липня 2025 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2025 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 
2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська   	
Судді: 	І. А. Воробйова   	
	А. Ю. Зайцев   	
	Є. В. Коротенко   	
	В. М. Коротун