Справа № 169/403/26
Провадження № 1-кп/169/111/26 

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року        селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого ОСОБА_1 , 
з участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ужгород Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, освіти та громадянства України не має, раніше несудимий,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 06 жовтня 2025 року у справі № 156/1094/25, яка набрала законної сили 17 жовтня 2025 року, визнаним винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП, та позбавленим права керування транспортними засобами на строк п`ять років, постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року у справі № 156/879/25, яка набрала законної сили 21 жовтня 2025 року, визнаним винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП, та позбавленим права керування транспортними засобами на строк п`ять років, постановою Володимирського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року у справі № 154/3790/25, яка набрала законної сили 25 жовтня 2025 року, визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та позбавленим права керування транспортними засобами на строк шість років, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет правосуддя України, в порушення частини першої статті 129-1 Конституції України, частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо умисного невиконання зазначених судових рішень.
26 лютого 2026 року близько 08 години 49 хвилин ОСОБА_5 всупереч постановам суду, якими він позбавлений права керування транспортними засобами, з мотивів явної неповаги до судових органів та з метою підриву їх авторитету керував транспортним засобом марки «DACIA SOLENZA», номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Лікарській у селищі Турійськ Ковельського району Волинської області, де був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що зранку 26 лютого 2026 року виникла необхідність відвезти тещу в лікарню, у зв`язку з чим сів за кермо автомобіля марки «DACIA SOLENZA», номерний знак НОМЕР_1 . Коли рухався по вулиці Лікарській у селищі Турійськ, то його зупинили поліцейські. Знав, що постановою суду він позбавлений права керування транспортними засобами на шість років. Вказував, що офіційно не працевлаштований, доходів не має і штраф сплатити не зможе. Просив суворо не карати. 
Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. 
Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, і кваліфікує такі його дії як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. 
Виходячи із мети кримінального покарання й принципів справедливості, законності, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою, не працює, неодружений, має на утриманні та вихованні восьмеро дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується добре, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. 
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини першої статті 382 Кримінального кодексу України. 
Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Водночас, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його поведінку під час судового розгляду, а також інші наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе і без відбування покарання, а тому на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільняє обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. 
Речові докази: диск DVD-R, постанову Володимирського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року у справі № 154/3790/25 (провадження № 3/154/1926/25), судову повістку про виклик до суду від 15 вересня 2025 року, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 0610279608847 та № 067015985957; постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 06 жовтня 2025 року у справі № 156/1094/25 (провадження № 3/156/744/25), постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року у справі № 156/879/25 (провадження № 3/156/625/25), довідку про доставку SMS, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 067016242699 та № 067017691624, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий