ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026	 	Справа № 904/7567/25	
За позовом: Медовкіна Олега Михайловича, м. Кривий Ріг 
До: Фермерського господарства «Сільгоспновація плюс», с.Широке 
Про:  стягнення 556 547,91грн. 
Суддя Васильєв О.Ю.
ПРЕДСТАВНИКИ: не викликалися 
СУТЬ СПОРУ:
ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до ФГ «Сільгоспновація плюс» (відповідач) про стягнення 556 547,91грн. ( в т.ч. : 413 639,19 грн. – інфляційних збитків та 142 908,72 грн. - 3% річних ).
Ухвалою суду від 06.01.26р. позовну заяву залишено без руху; відмовлено в задоволенні клопотання Медовкіна О.М. про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху; Медовкіну О. М. запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, що зазначені у мотивувальній частині ухвали.
Відмовляючи у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору суд першої інстанції послався на те, що позивач не є суб`єктом, на якого поширюється дія статей 5, 8 Закону України «Про судовий збір», а предметом поданого позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Також суд першої інстанції зазначив, що предметом заявленого позову є вимоги про стягнення штрафних санкцій, тоді як передбачена пунктом 3 частини 1 статті 8 Закону «Про судовий збір» умова застосування майнового критерію для можливості відстрочити / розстрочити сплату судового збору ставить за необхідність визначення предметом позову захист безпосередньо соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, отже викладені позивачем доводи не є умовами для звільнення від сплати судового збору у розумінні наведених приписів Закону України «Про судовий збір», а склад сторін у даній справі та предмет позову не свідчать про можливість їх поширення на дані правовідносини.
У подальшому ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.26р. у справі № 904/7567/25 позовну заяву і додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.
Постановою ЦАГС від 10.03.26р. апеляційну скаргу Медовкіна О.М. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.26р. у справі № 904/7567/25 задоволено; ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.26р. у справі №904/7567/25 - скасовано. Матеріали справи (оскарження) передано на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.26р. відкрито провадження у справі №904/7567/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін .
ФГ «Сільгоспновація плюс» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористалось, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було повідомлене належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку 16.03.26р. копії ухвали суду в його електронний кабінет, зареєстрований у підсистемі «Електронний суд ЄСІТС».
Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.21р. у справі №904/193/21, залишеним без змін постановою ЦАГС від 16.11.21р., позовні вимоги задоволені частково , стягнуто з ФГ «Сільгоспновація Плюс» на користь фізичної особи Медовкіна О.М. : 468 899,25 грн. –заборгованості з орендної плати , 2 461,83грн. - пені, 22 159,33грн. – інфляційних втрат . Стягнуто з ФГ «Сільгоспновація Плюс» на користь Державного бюджету України 7 402,81грн. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.21р. та постанови ЦАГС від 16.11.21р. видані накази від 02.12.21р.
18.08.22 р. приватний виконавець Селезньов М.О. зареєстрував в автоматизованій системі виконавчого провадження ВП за №69670198, але як зазначено позивачем, до теперішнього часу борг не стягнуто.
Відповідно до частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні положень статті 625 ЦК України позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Із наданих позивачем розрахунків стягуваної суми вбачається, що заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в розмірі 413 639,19 грн. розраховані за період з 01.09.20р. по 30.11.25р. із суми заборгованості 493 520,41 грн., яка стягнута за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.21р. у справі №904/193/21.
За результатом здійсненого судом перерахунку інфляційних втрат за період з 01.09.20р. по 30.11.25р. розмір інфляційних втрат становить 410 673,37 грн.
За результатом здійсненого судом перерахунку 3% річних за період з 01.09.20р. по 30.11.25р. розмір 3% річних становить 77 705,74 грн. (сума річних розрахована з урахуванням суми заборгованості в сумі 493 520,41 грн. яка стягнута за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 у справі №904/193/21 ). Суд зазначає, що позивачем невірно визначено суму заборгованості , на яку було проведено розрахунок 3% річних.
Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п.8.23 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22).
Ціна позову становить 556 547,91грн., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему «Електронний суд» складала 6 678,57грн . (556 547,91грн. *1,5%* 0,8).
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже враховуючи часткове задоволення позовних вимог ,судові витрати слід розподілити наступним чином : на позивача – 818,02 грн., на відповідача – 5 860,55 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.73, 74, 76-79, 129, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2.Стягнути з відповідача – Фермерського господарства «Сільгоспновація Плюс» (Ідентифікаційний код 33143226, місцезнаходження: 53070, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, село Широке, вул. Широка, буд. 20) на користь позивача – Медовкіна Олега Михайловича (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ): 410 673,37 грн. – інфляційних втрат , 77 705,74грн. – 3% річних. 
3.В іншій частині позову відмовити.
4.Стягнути з відповідача – Фермерського господарства «Сільгоспновація Плюс» (Ідентифікаційний код 33143226, місцезнаходження: 53070, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, село Широке, вул. Широка, буд. 20) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 860,54 грн.
5. Стягнути з позивача – Медовкіна Олега Михайловича (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 818,02 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 18.06.26р.
Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.