ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/8159/25 Суддя (судді) першої інстанції: Слободянюк А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Попової О.Г., суддів: Оксененка О.М. та Чуприни О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також - відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову серії АД № 451 від 20.03.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити, здійснити розподіл судових витрат, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2025 адміністративний позов задоволено.
04.12.2025 до суду першої інстанції звернувся адвокат Сологуб В.Л., в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.
Додатковим рішенням від 30.12.2025 року заява представника позивача в частині стягнення 605,60 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову задоволена.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 заяву представника позивача ОСОБА_1 - Сологуба Вадима Леонідовича про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. - залишено без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у заяві від 03.12.2025 про стягнення судових витрат, так і у позовній заяві, не наведено наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі доказів понесених витрат на правову допомогу до закінчення розгляду справи.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2025 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
При цьому, у позовній заяві наведено попередній розрахунок судових витрат, зокрема в пункті 3 прохальної частини зазначено: здійснити розподіл судових витрат та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір.
Додатково вказує, що позивачем у позовній заяві здійснено розрахунок сум судових витрат, понесених під час підготовки до розгляду та слухання справи № 752/8159/25, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, однак суд першої інстанції при ухваленні рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2025, не врахував вказані документи та не здійснив повний розподіл судових витрат.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 відкрито апеляційне провадження та витребувано із Голосіївського районного суду міста Києва матеріали адміністративної справи № 752/8159/25.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2026 призначено справу до судового розгляду у письмовому провадженні.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до положень частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 8 статті 262 КАС України передбачено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Залишаючи без розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 - Сологуба В.Л., про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вказав, що всупереч ч. 3 ст. 143 КАС України, позивачем як у заяві від 03.12.2025 про стягнення судових витрат, так і у позовній заяві, не наведено наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі доказів понесених витрат на правову допомогу до закінчення розгляду справи.
Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що в позовній заяві від 31.03.2025 заявлена вимога щодо стягнення понесених витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, а саме: позовна заява містить розділ «Щодо витрат на правничу допомогу понесену позивачем під час розгляду справи», в якому наведено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, обґрунтування та мотиви визначення такої суми. 
Також, у пункті 3 прохальної частини зазначено: здійснити розподіл судових витрат та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позовної заяви долучені наступні документи: 
- копія договору № 38-25 від 21.03.2025 про надання правової (правничої) допомоги;
- копія додаткової угоди № 1 від 21.03.2025, копія акту наданих послуг від 28.03.2025; 
- копія платіжної інструкції про оплату 10 000 грн по договору № 38-25 від 21.03.2025 про надання правової (правничої) допомоги;
- копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю;
- копія ордеру (а.с. 15-20).
Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказані докази витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі є допустимими та належними, а отже судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо неналежності та недопустимості вказаних доказів.
На думку колегії суддів позивачем виконані вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо порядку та строку звернення до суду із заявою про вирішення питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, а також подані відповідні докази понесення таких витрат.
Натомість, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув, прийшов до помилкового висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Таким чином, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Сологуба Вадима Леонідовича щодо відсутності підстав для залишення вищенаведеної заяви без розгляду є обґрунтованими, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені судового рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 134-139, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 в адміністративній справі № 752/8159/25 скасувати.
Справу № 752/8159/25 направити до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя Попова О.Г.

Суддя Оксененко О.М.

Суддя Чуприна О.В.