ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 червня 2026 року	Справа №160/6962/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_5 та військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплаті ОСОБА_1 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2020 до 20.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2020-2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_6 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення) та підйомну допомогу з 01.01.2020 по 19.06.2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України “Про Державний бюджет України ” станом на 2020-2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704, та провести ix виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та не виплаті ОСОБА_1 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.06.2020 до 20.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2020-2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_7 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення) та підйомну допомогу з 20.06.2020 по 20.05.2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України “Про Державний бюджет України ” станом на 2020-2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704, та провести ix виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військових частинах: з 03.07.2018 по 19.06.2020 у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера 64 пункту управління системою зв`язку та інформаційних систем. Виключений зі списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2020 №117 (по стройовій частині). з 20.06.2020 по 13.05.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на посаді начальника управління забезпечення технікою та майном зв`язку та кібербезпеки штабу Командування Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 13.05.2025 № 278 (по стройовій частині). 26 січня 2026 року позивач звернувся з запитом до відповідачів, щодо надання інформації, щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався для обчислення мого грошового забезпечення з дня зарахування по день виключення мене зі списків особового складу частини, та надати довідку про нараховані мені види грошового забезпечення. Відповідачами надані довідки про нараховані види грошового забезпечення, в яких зазначається, що нарахування грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням за період з дня зарахування по день виключення мене зі списків особового складу частини, здійснювалась з розрахунку прожиткового встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” у розмірі 1762 грн. На підставі зазначеного позивач вважає, що відповідачами протиправно здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення протягом 2020-2023 року у зменшеному розмірі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що підстави для висновку про наявність у відповідача підстав застосовувати при визначенні складових грошового забезпечення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відсутні.
Від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивачем неправильно тлумачено норму закону, а саме п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704). Згідно з Постановою КМУ №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Від Військової частини НОМЕР_4 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військова частина НОМЕР_4 діяла у межах і спосіб, передбачений чинним законодавством. 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ № 103), якою пункт 4 Постанови КМУ № 704 викладено в новій редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. В свою чергу, на виконання вищезгаданої постанови, наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа (далі – Наказ №260), Згідно з пунктом 1 розділу ІІ цього наказу посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до Постанови КМУ № 704). З урахуванням вказаних нормативних актів здійснювалося нарахування й виплата грошового забезпечення. При цьому посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням нараховувався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ № 704. Слід зазначити й те, що пункт 4 Постанови КМУ (в редакції Постанови КМУ №481 від 12.05.2023, містить наступний припис: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14). Тобто, з 12.05.2023 обрахування посадового окладу та окладу за військовим званням проводиться із суми 1726 грн., а не від прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб. Таким чином, відповідачем нарахування й виплата грошового забезпечення здійснювалася у відповідності до вимог вищезгаданих нормативних актів.
Від відповідача - Військової частини НОМЕР_3 відзив на позов не надходив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2026 року повернуто позивачу заяву про уточнення позовних вимог в адміністративній справі №160/6962/26 без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2026 року продовжено строк розгляду справи на 90 днів.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_8 від 12.03.2024.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_9 від 15.09.2015 року ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
Згідно довідки про проходження служби (трудову діяльність) від 17.03.2026 року №149 Кадрового центру ЗСУ, ОСОБА_1 проходить військову службу з 2015 року по теперішній час.
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2020 №117:
10. Капітана ОСОБА_1 , офіцера 64 пункту управління системою зв`язку та інформаційних систем, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 05 червня 2020 року №229 на посаду офіцера відділу організації спеціального зв`язку та кібербезпеки управління зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_3 , вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Києва.
3 19 червня 2020 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно Витягу із наказу командувача сухопутних військ ЗСУ від 13.05.2025 №137:
Підполковника ОСОБА_1 , начальника управління забезпечення технікою та майном зв`язку Центрального управління військ зв`язку та кібербезпеки ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 травня 2025 року № 313, на посаду старшого помічника заступника Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату забезпечення службової діяльності Головнокомандувач, Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, вважати таким, що справи та посаду здав 13 травня 2025 року та вибув для подальшого проходження військової служби до Апарату забезпечення службової діяльності Головнокомандувач, Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України. 3 13 травня 2025 року виключити зі списків особового складу, всіх видів забезпечення. Зняти з котлового забезпечення з 14 травня 2025 року. Припинити доступ до відомостей що становлять державну таємницю з 13 травня 2025 року.
Листом від 04.02.2026 року №209/148 ВЧ НОМЕР_10 розглянула заяву позивача та повідомила зокрема, що відповідно до пункту 4 постанови КМУ №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, підстав для здійснення перерахунку та нарахуванню суми основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт не вбачається.
Листом від 27.02.2026 №175 ВЧ НОМЕР_2 розглянула заяву позивача та повідомила про порядок нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.
Також судом встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 починаючи з 2020 року перебуває на фінансовому забезпечення в ВЧ НОМЕР_2 .
ВЧ НОМЕР_3 перебуває на забезпечення ВЧ НОМЕР_4 .
Позивач уважає, що відповідачі протиправно при визначенні розміру посадового окладу застосував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений станом на 01 січня 2018 року, тому звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Проте постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже, пунктом 4 Постанови № 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Однак у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Суд вважає за необхідне врахувати правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21.
Так, у рішенні суду зроблено наступні висновки:
- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.
У межах правовідносинах, спір між сторонами виник у зв`язку із незастосуванням відповідачем при обчисленні грошового забезпечення позивача у спірному періоді прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня 2020-2023 року.
Відповідачем не заперечується, що при розрахунку грошового забезпечення позивачу у спірний період застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 та/або розрахункова величини у розмірі 1762,00 грн.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено у сумі 1 762,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 встановлено у сумі 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено в сумі 2 270,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2 481,00 грн.
Станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн. (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).
Водночас, суд враховує, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі - Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.
З огляду на наведене, у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 року грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти.
З огляду на наведене, у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 року грошове забезпечення позивача, у тому числі, з урахуванням надбавок та премій, які є складовими грошового забезпечення в цілому, має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року.
Із приводу перерахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги у спірний період, суд зазначає, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення, та отриманих у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 року виплат (одноразових допомог, компенсацій).
А тому відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 року, у випадку їх фактичної виплати у цей період з урахуванням вже виплачених сум.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, відтак розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_12 , АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_13 , АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_14 , АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_15 , АДРЕСА_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 19.06.2020 року грошового забезпечення, а також фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.06.2020 року, а також фактично виплачених за вказаний період фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги, визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704 з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 20.06.2020 по 19.05.2023 року грошового забезпечення, а також фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 20.06.2020 по 19.05.2023 року, а також фактично виплачених за вказаний період фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та підйомної допомоги, визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704 з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова