ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33533/25	
Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Тарновецького І.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 по 20.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 по 20.05.2023 включно ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії), грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань та інших складових грошового забезпечення, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 з врахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020 року). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 до 20.05.2023 ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії), обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 року в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що до 20.05.2023 посадовий оклад та оклад за військовим званням військовослужбовцям НОМЕР_2 прикордонного загону визначався та нараховувався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2027 року №704 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2018 року №169 «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України». Відповідно до вищезазначених документів розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіціент. З 20.05.2023 розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розраховувався виходячи з розміру 1762 гривні та визначався шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704.
Що стосується позовних вимог в частині нарахування та виплати суми утриманого військового збору, апелянт зазначає, що військовий збір визначено як загальнодержавний податок, який сплачується фізичними особами-резидентами та фізичними особами-нерезидентами з доходів, визначених Податковим кодексом України. Вказує, що додаткова винагорода визначена постановою КМУ №168 від 28.02.2022, на відміну від грошового забезпечення виплачується в наступному місяці, який слідує місяцю, в якому військовослужбовець брав участь у бойових діях.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 року по 04 серпня 2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ).
У позові позивач зазначає, що він впродовж усього періоду військової служби брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.
Відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02 серпня 2025 року №1166-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 04 серпня 2025 року.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 05.04.2016, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Як зазначено у позові, після звільнення, позивачем виявлено недоплату посадового окладу та окладу за військовим званням за 2022-2023 рік, що вплинуло і на інші складові грошового забезпечення при здійсненні остаточного розрахунку при звільненні, а також незаконне, на думку позивача, стягнення військового збору з грошового забезпечення ОСОБА_1 у період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Так, за твердженням позивача, при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні щорічних відпусток та додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, протиправно не включені до складу грошового забезпечення суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
При обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, відповідач протиправно застосовував таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, у період з 10.12.2022 до 20.05.2023, що призвело до неправильного нарахування та зменшення розміру грошового забезпечення. Натомість, позивач вважає, що відповідач мав застосовувати прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня календарного року.
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 28 серпня 2025 року, в якій, зокрема, просив здійснити нарахування та виплату утриманого з мого грошового забезпечення та додаткової винагороди військового збору в періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, одноразових виплат при звільненні) з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, в якому було здійснено нарахування, як розрахункової величини посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 10 грудня 2022 по 20 травня 2023 року з урахуванням раніше виплачених сум; здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; здійснити перерахунок (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплату грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Листом від 10.09.2025 року відповідач повідомив позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова КМУ від 30.08.2017 № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно до п. 4 цієї постанови (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Постанова КМУ від 30.08.2017 №704 набрала чинності з 1 березня 2018. У лютому 2018 року відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" до зазначеної норми були внесені зміни, а саме п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 викладено в новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14." Для виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік Вам необхідно надати підтвердження невикористання даної відпустки за попереднім місцем роботи (служби).
Дослідивши розрахункові листи за період з грудня 2022 року до серпня 2025 року, судом першої інстанції встановлено, що у період з 10.12.2022 до 20.05.2023 позивачу виплачувалось грошове забезпечення з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн, що також визнається відповідачем у відзиві.
Відповідно до розрахункових листків за період з грудня 2022 року до серпня 2025 року, позивачу виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан» у таких розмірах: грудень 2022 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2023 року дод. винагор. 70000АТ – 47429,35; лютий 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 25714,29 грн; квітень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 11612,90 грн; травень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; червень 2023 року дод. винагор. 30000АТ - 30000,00 грн; за липень-вересень 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000АТ у вересні 2023 року – 80322,58 грн; жовтень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 12000,00 грн; листопад 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; грудень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; лютий 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; травень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 0,00 грн; червень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 3870,97 грн; липень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 25000,00 грн; серпень 2024 року дод. винагор. 30000,00АТ – 26129,03 грн; вересень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор. 100000АТ – 57096,78 грн; жовтень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 36666,67 грн; листопад 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 41935,48 грн; грудень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 44333,33 грн; січень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 25161,29 грн; лютий 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 57096,78 грн; березень 2025 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 43548,39 грн; травень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 78333,33 грн; червень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 83225,80 грн; липень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 23333,33 грн; серпень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 40967,74 грн.
Означеними розрахунковими листами підтверджено щомісячне утримання з грошового забезпечення позивача за період з 10.12.2022 до 04.08.2025 суми військового збору у розмірі 1,5 відсотки від суми нарахованого грошового забезпечення.
Відповідно до означених розрахункових листів, позивач отримав такі види додаткового грошового забезпечення:
допомога на оздоровлення – у травні 2023 року в сумі 23398,50 грн (з урахуванням здійсненого перерахунку за березень 2023 року); у лютому 2024 року в сумі 23398,50 грн та у січні 2025 року в сумі 23398,50 грн;
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань – у квітні 2023 року в сумі 900,00 грн, у червні 2024 року в сумі 900,00 грн та у серпні 2025 року в сумі 900,00 грн.
Преміювання здійснювалось щомісячно у таких розмірах: грудень 2022 – січень 2023 року – 240%; лютий 2023 – серпень 2025 – 510%.
Надбавка за вислугу років у період з 10.12.2022 до 04.08.2025 складала 25%, надбавка за особливості проходження служби – 40%.
У період проходження служби у Військовій частині позивачу також виплачувалась винагорода за бойове чергування у розмірі 20% та додаткова премія у розмірі 20%.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії та бездіяльність під час обрахунку грошового забезпечення позивача, а також протиправно утримано військовий збір, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6453/18, наявні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Суд також врахував правові висновки Верховного Суду у постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, де Верховний Суд дійшов висновку, що має застосовуватись саме пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.
Враховуючи, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, таких, як грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за вислугу років, додаткова премія та винагорода за бойове чергування обраховуються з посадового окладу та окладу за військове звання, суд першої інстанції дійшов висновку, що означені види грошового забезпечення також мають бути обраховані з посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Натомість, матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що грошове забезпечення позивача, в тому числі грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за вислугу років, додаткова премія та винагорода за бойове чергування, за період з 10.12.2022 по 20.05.2023, обраховані з посадового окладу та окладу за військове звання, що розраховані із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року у сумі 1762,00 грн, що є протиправним.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити перераховане грошове забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача заявлену компенсацію, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем сум грошового забезпечення, які не були належним чином виплачені під час проходження служби, тобто у майбутньому, а отже відповідні позовні вимоги є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Вирішуючи позовні вимоги щодо позовної вимоги про нарахування та виплату суми утриманого військового збору з грошового забезпечення в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що позивачу безперервно виплачувалась додаткова грошова винагорода протягом періоду служби з 10.12.2022 до 04.08.2025 у відповідності до умов Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію сум військового збору, стягнутого з грошового забезпечення за період з 10.12.2022 до 04.08.2025. 
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 , з врахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів апеляційних скарг та зазначає наступне.
Що стосується задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020 року) та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 до 20.05.2023 ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії), обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XII).
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01.03.2018 року).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції станом на дату прийняття) передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Додатки 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 6 якої внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням яких пункт 4 вказаного підзаконного нормативно-правового акту викладено в такій редакції:
« 4.Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Постанова №103 набула чинності 24 лютого 2018 року.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 400/6214/21 від 19 жовтня 2022 року.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що з 29.01.2020 року (дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18) до спірних правовідносин застосовуються положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції до 24.02.2018 року.
Такою редакцією передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14.
З огляду на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в межах спірних правовідносин розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача має визначатися виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не 01.01.2018 року.
Про правильність наведеного висновку також свідчать положення статті 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до якої базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.
Слід зазначити, що прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., у період з 10.12.2022 року по 20.05.2023 року є протиправним.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558. 
Відповідно до п.1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №558 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць, зокрема від 1 до 5 років - 25%.
Згідно з п.1 глави 2 розділу ІІІ Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Відповідно до п. 1 глави 6 розділу IV Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Згідно п. 1, 2, 5 глави 7 розділу IV Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомога надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
Таким чином, у вищезазначений період відповідач мав би нараховувати та виплачувати грошове забезпечення із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до п.4 Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (в даному випадку на 01.01.2022 р., 01.01.2023 р.) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки відповідачем не здійснено перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача з 10.12.2022 р. до 20.05.2023 р. на виконання рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що права позивача буть порушені.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
На підставі наведеного, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в частині задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 року в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ - скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зазначеній частині – відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: І.І. Тарновецький