ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2026 р. Справа № 911/3686/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
до Товариства з обмежено відповідальністю «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» 
про стягнення 35 500,00 гривень

за участю представниці позивача Коноваленко І.М. (довіреність №01-22/7-73 від 07.01.2026) та представника відповідача Тирана О.В. (ордер серії АА №1659011 від 22.12.2025) 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "МА "Бориспіль"/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмежено відповідальністю «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» (далі - ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ»/відповідач) про стягнення 35 500,00 грн штрафу за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід та кількість ліній.
Господарський суд Київської області від 08.12.2025 у справі №911/3686/25 прийняв позовну заяву ДП "МА "Бориспіль" до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, а також встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
23.12.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погодився із заявленими вимогами.
29.12.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП "МА "Бориспіль" надійшла відповідь на відзив. 
Відповідно до прохальної частини означної відповіді позивач заявив про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Господарський суд Київської області ухвалою від 31.12.2025 у цій справі призначив її розгляд в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 10.02.2026.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 10.02.2026 у справі №911/3686/25 відклав розгляд цієї справи на 24.03.2026.
24.03.2026 судове засідання не відбулось через оголошення у відповідний день сигналу повітряної тривоги у зв`язку із загрозою ракетного обстрілу міста, а тому відповідною ухвалою від 24.03.2026 суд призначив судове засідання на 05.05.2026.
Відповідний висновок суду про призначення засідання на іншу дату і час обґрунтований тим, що розпорядженням Голови Господарського суду Київської області №6-А від 19.07.2022 "Про порядок дій при оголошенні повітряної тривоги" передбачено, зокрема, що у разі оголошення сигналу "повітряна тривога" судді та працівники апарату суду негайно мають залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів та працівників апарату суду.
Господарський суд Київської області ухвалою від 05.05.2026 у справі №911/3686/25 відклав розгляд цієї справи на 16.06.2026.
У судовому засіданні 16.06.2026, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відтак оголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким

УСТАНОВИВ:

05.05.2009 між РВ ФДМ України по Київській області, реорганізованим надалі у РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, як орендодавцем та АТ закритого типу «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ», реорганізованим надалі у ПрАТ і перейменованим у ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ», як орендарем укладено договір нерухомого майна, що належить до державної власності №37-19-5/823, який 08.07.2021 укладено у новій редакції (далі - договір оренди). 
Копії означених договорів як в редакції від 05.05.2009, так і в редакції від 08.07.2021 додано до позовної заяви.
Пунктами 4.1. та 12.1. змінюваних умов договору оренди в редакції від 08.07.2021 сторонами погоджено, що:
- балансоутримувач - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль";
- об`єкт оренди - частина приміщення терміналу «В» загальною площею 5,12 кв.м., що розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - майно);
- договір діє до 31.12.2025 включно.
Відповідно до підписаного 05.05.2009 акта передачі-приймання орендованого майна, копію якого додано до позову, балансоутримувач передав, а орендар прийняв в строкове платне користування визначене договором оренди майно - частину приміщення терміналу «В» (підвальний поверх) загальною площею 5,12 кв.м. для розміщення телекомунікаційного обладнання.
Поряд з тим 22.06.2010 між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" як балансоутримувачем та АТ закритого типу «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ», реорганізованим надалі у ПрАТ і перейменованим у ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ», як орендарем укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №37-14/1-29 (далі - договір про відшкодування витрат), до якого сторонами укладено 23.11.2011, 04.07.2016, 02.07.2018, 15.03.2019, 11.12.2019 та 24.12.2024 додаткові угоди, відповідно, за №№1, 2, 3, 4, 5, 6.
Копії вказаних договору про відшкодування та всіх укладених до нього угод і додатків наявні в матеріалах справи.
Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору про відшкодування витрат, у редакції додаткових угод 2 та 4, у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування частини приміщення в будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (підвальний поверх) площею 5,12 кв.м. для розміщення телекомунікаційного обладнання балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги за властивостями (цінами), визначеними у Таблиці №1.
Зокрема відповідно до пункту 3 Таблиці №1 у редакції додаткової угоди №5 погоджено таку послугу та її вартість - створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль» вартістю 10% від чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому приміщенні на території ДП МА «Бориспіль»*, але не менше 220 грн за кожну лінію зв`язку** аеропорту (лінія безпосереднього зв`язку, цифровий канал тощо) (далі також - послуга зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності).
Також у вказаному пункті 3 Таблиці №1 у редакції додаткової угоди №5 роз`яснено примітки до відповідної послуги: * - на підставі довідки про чистий дохід; ** - крім ліній для надання послуг фіксованого телефонного зв`язку.
Відповідно до пункту 2.1.6. договору про відшкодування витрат, у редакції додаткової угоди 3, балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру (надалі - рахунок) за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг (надалі - акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг ат їх якості.
Відповідно до пункту 2.2.1. договору про відшкодування витрат, в редакції додаткової угоди №6, орендар зобов`язаний, зокрема, щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надавати офіційним листом на адресу місцезнаходження балансоутримувача (з копією на адресу електронної пошти балансоутримувача (info@kbp.aero)) довідку про чистий дохід та кількість ліній, далі - довідка (додаток 10) за звітний місяць. Дана довідка має містити інформацію про кількість ліній та чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Довідка має бути підписана представниками орендаря: керівником суб`єкта господарювання або уповноваженою особою, яка має право підпису, та головним бухгалтером суб`єкта господарювання (за наявності такої посади) або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку, та скріплена печаткою (у разі її використання суб`єктом господарювання). Орендар несе відповідальність за вчасне надання довідки та достовірність даних в довідці.
Відповідно до пунктів 4.4., 4.5., 6.1. та 6.3. договору про відшкодування витрат, в редакції додаткової угоди №2, сторони погодили, відповідно, таке:
- в разі несвоєчасного надання довідки орендар зобов`язаний сплачувати балансоутримувачу штраф в розмірі 100,00 грн без урахування ПДВ за кожний день прострочення;
- в разі надання орендарем недостовірних даних в довідці, що встановлено в ході перевірки контролюючими органами (в акті перевірки), стягнення недоотриманої оплати на користь балансоутримувача відбувається відповідно до чинного законодавства України. Додатково орендар сплачує штраф в розмірі 50% від недоотриманої оплати балансоутримувачем;
- договір набирає чинності з 05.05.2009 та діє до 04.05.2016 включно;
- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на кожен наступний рік на тих самих умовах.
Мотивуючи звернення до суду із позовом у зазначеній справі, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" зазначено, що в порушення пункту 2.2.1 договору про відшкодування довідки про чистий дохід за грудень 2024 року - квітень 2025 року відповідач надав не в строк, передбачений означеним пунктом, а 16.05.2025.
Підтверджучи вказані обставини, ДП МА «Бориспіль» до позову долучено копії таких довідок про чистий дохід та кількість ліній:
- за грудень 2024 року - довідку вих. №670 від 16.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про: суму чистого доходу - 6 520,00 грн; кількість ліній та суми доходу по кожній з окремих ліній - 3 (1250,00 грн, 1250,00 грн, 1335,00 грн, 2685,00 грн);
- за січень 2025 року - довідку вих. №671 від 16.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про: суму чистого доходу - 6 520,00 грн; кількість ліній та суми доходу по кожній з окремих ліній - 3 (1250,00 грн, 1250,00 грн, 1335,00 грн, 2685,00 грн);
- за лютий 2025 року - довідку вих. №672 від 16.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про: суму чистого доходу - 13 895,00 грн; кількість ліній та суми доходу по кожній з окремих ліній - 5 (1250,00 грн, 1250,00 грн, 1335,00 грн, 1187,50 грн, 1187,50 грн, 7685,00 грн);
- за березень 2025 року - довідку вих. №673 від 16.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про: суму чистого доходу - 10 020,00 грн; кількість ліній та суми доходу по кожній з окремих ліній - 5 (1250,00 грн, 1250,00 грн, 1335,00 грн, 1750,00 грн, 1750,00 грн, 2685,00 грн);
- за квітень 2025 року - довідку вих. №674 від 16.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про: суму чистого доходу - 10 020,00 грн; кількість ліній та суми доходу по кожній з окремих ліній - 5 (1250,00 грн, 1250,00 грн, 1335,00 грн, 1750,00 грн, 1750,00 грн, 2685,00 грн) (далі також - довідки від 16.05.2025).
Водночас, за доводами позивача, кожну із вказаних вище довідок відповідач мав подати, відповідно, до: 05.01.2025, 05.02.2025, 05.03.2025, 05.04.2025 та 05.05.2025.
З огляду на вказане позивачем нараховано штраф, передбачений пунктом 4.4. договору про відшкодування витрат, загальною сумою 35 500,00 грн, на оплату яких виставлено рахунки-фактури (далі - рахунки):
- рахунок №61/362 від 03.06.2025, відповідно до якого з 06.01.2025 по 16.05.2025 обраховано 13 000,00 грн за несвоєчасне надання довідки за грудень 2024 року;
- рахунок №61/363 від 03.06.2025, відповідно до якого з 06.02.2025 по 16.05.2025 обраховано 10 000,00 грн за несвоєчасне надання довідки за січень 2025 року;
- рахунок №61/364 від 03.06.2025, відповідно до якого з 06.03.2025 по 16.05.2025 обраховано 7 200,00 грн за несвоєчасне надання довідки за лютий 2025 року;
- рахунок №61/365 від 03.06.2025, відповідно до якого з 06.04.2025 по 16.05.2025 обраховано 4 100,00 грн за несвоєчасне надання довідки за березень 2025 року;
- рахунок №61/366 від 03.06.2025, відповідно до якого з 06.05.2025 по 16.05.2025 обраховано 1 100,00 грн за несвоєчасне надання довідки за квітень 2025 року.
Копії вказаних рахунків додано до позовної заяви.
Як зауважив позивач, такі рахунки надіслано відповідачу як засобами поштового зв`язку, така і через програму документообігу М.Е.Doc., на підтвердження чого до позову додано примірники означених вище рахунків у паперових копіях із накладеними на такі документи відмітками із ПЗ М.Е.Doc та відповідними квитанціями із системи про їх доставку контрагенту.
На підтвердження ж обставин направлення відповідачу рахунків засобами поштового зв`язку позивачем надано копію адресованого відповідачу листа №14-22-43 від 27.06.2025, а також копії згрупованого реєстру поштових відправлень, опису вкладення у цінний лист за №0505331589866 та роздруківку з вебсайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення за означеним номером.
Внаслідок зазначеного вище та несплати відповідачем штрафу згідно з надісланими рахунками ДП МА «Бориспіль» звернулось до суду із позовом у цій справі та заявило до стягнення з відповідача 35 500,00 грн штрафу за несвоєчасна надання довідок про чистий дохід та кількість ліній.
Згідно з доданим до позову розрахунком вказана сума штрафу нарахована таким чином:
- за грудень 2024 року нараховано по 100,00 грн за кожень день із 131 дня у загальному періоді з 06.01.2025 по 16.05.2025;
- за січень 2025 року нараховано по 100,00 грн за кожень день із 100 днів у загальному періоді з 06.02.2025 по 16.05.2025;
- за лютий 2025 року нараховано по 100,00 грн за кожень день із 72 днів у загальному періоді з 06.03.2025 по 16.05.2025;
- за березень 2025 року нараховано по 100,00 грн за кожень день із 41 дня у загальному періоді з 06.04.2025 по 16.05.2025;
- за квітень 2025 року нараховано по 100,00 грн за кожень день із 11 днів у загальному періоді з 06.05.2025 по 16.05.2025.
Правовими підставами відповідно заявленої вимоги позивач визначив, зокрема, статті 610, 629 ЦК України та статті 216, 230 ГК України, а також звернув увагу суду на те, що наразі існує стала судова практика, пов`язана з виконанням орендарем аналогічних за своїм змістом умов договорів про відшкодування витрат, зокрема:
- рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021, змінене постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 у справі №911/2631/21;
- рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2023, залишене у відповідній частині без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі №911/858/22 та постановою Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №911/858/22;
- постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 та постанова Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №911/813/22.
Не погодившись із відповідно заявленою вимогою, відповідач вказав, що вказані у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки за грудень 2024 року - квітень 2025 року на виконання пункту 2.2.1 договору та у передбачений ним строк позивачу на його електронну адресу надіслано довідки про чистий дохід та кількість ліній.
До відзиву додано копії таких довідок про чистий дохід та кількість ліній:
- за грудень 2024 року - довідку вих. №01 від 06.01.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про суму чистого доходу - 1226,83 грн та кількість ліній - 2;
- за січень 2025 року - довідку вих. №121 від 04.02.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про суму чистого доходу - 5 270,00 грн та кількість ліній - 2;
- за лютий 2025 року - довідку вих. №321 від 05.02.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про суму чистого доходу - 13 895,00 грн та кількість ліній - 5;
- за березень 2025 року - довідку вих. №367 від 04.02.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про суму чистого доходу - 10020,00 грн та кількість ліній - 5;
- за квітень 2025 року - довідку вих. №494 від 05.05.2025 із вказаними у ній відомостями, зокрема, про суму чистого доходу - 10020,00 грн та кількість ліній - 5 (далі також - довідки за спірні місяці).
На підтвердження обставин надіслання вказаних вище довідок за спірні місяці на електронну адресу позивача до відзиву надано скриншот з поштової програми (паперову копію роздруківки) з відомостями про надіслання 06.01.2025, 04.02.2025, 05.03.2025, 04.04.2025 та 05.05.2025 на поштову скриньку «info@kbp.aero» електронних листів із вкладеними до них pdf-файлами (далі також - скриншот про направлення електронних листів).
Водночас, додаючи до відзиву копії складених та підписаних позивачем рахунків за надані послуги за грудень 2024 року - квітень 2025 року, а також підписаних 31.12.2024, 31.01.2025, 28.02.2025, 31.03.2025 та 30.04.2025 обома сторонами, у тому числі і позивачем актів приймання-здачі виконаних послуг відповідач зауважив, що такі рахунки і акти оформлено позивачем на підставі саме довідок за спірні місяці.
Надалі ж, як зазначив відповідач, 14.05.2025 з електронної пошти «v.mykytenko@kbp.aero» та зазначенням особи відправника - начальник відділу обліку доходів та дебіторської заборгованості ДП МА «Бориспіль», надійшов лист, за змістом якого позивачем:
- повідомлено про його право нараховувати плату за послугу зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності у розмірі 220,00 грн за кожну лінію зв`язку, якщо дохід по такій лінії відсутній;
- за результатами аналізу наданих ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» довідок повідомлено про невідповідність їх змісту умовам додатку №10 до договору, зокрема неправильне зазначення реквізитів договору у пункті 2 довідок та відсутність у них інформації по кожній лінії окремо;
- запитано до надання в найкоротший термін правильно складених довідок про чистий дохід та кількість ліній.
До відзиву на позов додано скриншот з поштової програми (паперову копію роздруківки) з відомостями про отримання відповідачем 14.05.2025 електронного листа з поштової скриньки «v.mykytenko@kbp.aero».
Відповідач зазначив, що після отримання від позивача вказаного листа та виявлення недостовірних даних 16.05.2025 було надіслано відкориговані довідки.
З огляду на вказане, за доводами відповідача, ним надіслано довідки у визначені договором спосіб та строк, але з недостовірними даними і відповідальність за це передбачено не пунктом 4.4. договору у вигляді штарфу у розмірі 100,00 грн за кожен день прострочення, а пунктом 4.5. договору у вигляді штрафу у розмірі 50% від недоотриманого доходу.
Водночас, як зауважив відповідач, будь-яких актів перевірки контролюючих органів з метою встановлення недостовірних даних у довідках позивач не надсилав.
Окрім того у відзиві на позов ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» не погодилось і з посиланнями позивача на вказану ним судову практику, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує саме висновки, викладені у постановах Верховного Суду, тоді як наведені позивачем рішення судів першої та апеляційної інстанції такими не є, а правовідносини сторін у справах №№911/858/22 та 911/813/22 не є схожими до обставин спору у цій справі.
Отже, відповідач просить відмовити у задовленні позову у повному обсязі.
Своєю чергою у запереченнях на відзив ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" визнало обставини отримання від ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» надісланих ним у строк довідок за спірні місяці.
Водночас позивач звернув увагу на те, що умова пункту 3 Таблиці 1 договору про відшкодування «…, але не менше 220 грн за кожну лінію зв`язку» надає йому право здійснювати нарахування плати за відповідну послугу в розмірі 220,00 грн за кожну лінію, якщо дохід по такій лінії відсутній.
Також позивач вважає, що він має право здійснювати таке нарахуванні і в разі, якщо послуга по лінії призупинена, але не відключена та зазначена інформація про таку лінію у довідці.
Натомість, як зазначив позивач, надані у строк довідки за спірні місяці не відповідають умовам договору та додатку №10, яким встановлена форма довідки та у примітках до якої вказно таке:
«*вказується сума чистого доходу в числовому значенні, у разі відсутності чистого доходу необхідно вказувати, що сума доходу дорівнює « 0,00 грн»; 
**лінія безпосереднього зв`язку, цифровий канал тощо, крім ліній для надання послуг фіксованого телефонного зв`язку. Інформація зазначається по кожній лінії окремо».
За доводами позивача, відповідач надав 16.05.2025 правильні довідки із зазначенням чистого доходу по кожній окремій лінії зв`язку, а також визнав, що первісно надані довідки не відповідали умовам договору та містили недостовірну інформацію про чистий дохід і кількість ліній.
ДП МА «Бориспіль» вважає недоцільним застосування до спірних правовідносин пункту 4.5. договору про відшкодування витрат, оскільки мова йде про своєчасність надання відповідачем належним чином оформлених довідок про чистий дохід та кількість ліній.
У розіріз вказаного позивач звернув увагу, що відповідач визнав те, що належним чином оформлені довідки про чистий дохід та кількість ліній він надав 16.05.2025, тобто з порушенням встановленого договором строку.
Стосовно ж передбаченої пунктом 4.5. договору відповідальності, позивач вважає, що вона може бути застосована до відповідача у разі виявлення в ході перевірки обставин несплати на користь ДП МА «Бориспіль» 10% від різниці чистого доходу отриманого в орендованому приміщені, яка виникла в результаті недостовірно наданої інформації за первісними довідками. 
До приведеного позивачем прикладу, різниця в показниках чистого доходу в грудні 2024 року за даними ТОВ «Інтер-Телеком» становить 5 293,17 грн (довідка від 06.01.2025 №1 - 1226,83 грн, довідка від 16.05.2025 - 6 520,00 грн), а тому вартість послуги - 529,32 грн (5293,17 х 10% = 529,32 грн).
Тобто, за доводами позивача, лише у випадку виявлення в ході перевірки відповідних обставин можливе застосування умов пункту 4.5. договору.
Крім того позивач звернув увагу на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором про відшкодування витрат, що призвело до виникнення заборгованості.
У судовому засіданні представниця ДП МА «Бориспіль» просила суд врахувати при розгляді цієї справи викладену у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №911/858/22 позицію.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов таких висновків.
Приписами частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналізуючи зміст та сутність наведених норм права, слід зазначити, що наявність права на подання позову ще не є безумовною підставою для здійснення такого судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації відповідного права, а тому для того щоб особі було надано судовий захист, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує:
- по-перше, чи існує у позивача право або законний інтерес; 
- якщо так, то чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем такого права; 
- якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
Звідси право на судовий захист вимагає, щоб твердження позивача про порушення права та/або інтересу було обґрунтованим, а тому можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) вказаних вище умов.
З`ясуванню характера спірних правовідносин між сторонами, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку, сприяють визначені у позові предмет і підстава позову (фактична та правова), а тому оцінка предмету заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права особи, про яке зазначено в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими обґрунтовано вимоги. 
Так, зі змісту спірних у цій справі правовідносин сторін слідує, що підставами відповідно заявленої вимоги про стягнення з ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» 35 500,00 грн штрафу з посиланням, зокрема, на статті 610, 629 ЦК України та статті 216, 230 ГК України ГК України визначено обставини несвоєчасне надання відповідачем довідок про чистий дохід та кількість ліній за грудень 2024 року та січень-квітень 2025 року.
Зокрема, за твердженнями позивача, довідки мають бути надані відповідачем не тільки у передбачений пунктом 2.2.1 договору строк, але і відповідати погодженій у додатку №10 до договору формі, зокрема містити як відомості про кількість ліній та суму чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому приміщенні, так і відомості про чистий дохід по кожній лінії окремо.
Сума ж відповідного штрафу нарахована позивачем згідно з пунктом 4.4. договору про відшкодування витрат, який передбачає відповідальність орендаря у вигляді сплати 100,00 грн за кожен день у разі несвоєчасного подання довідки.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 193, ч. 1 ст. 199 та ч.ч. 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України (тут і надалі -чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. 
За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 217, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Згідно з приписами статі 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на системний аналіз вказаних норм права суд висновує, що підставами для застосування штрафної санкції, як заходу впливу на особу, є наявність хоча б однієї з таких обставин: порушення цією особою правил здійснення господарської діяльності, невиконання нею або неналежне виконання нею господарського зобов`язання.
Звідси суд зазначає, що ключовим питанням у спорі за позовом у цій справі є встановлення як неналежного виконання відповідачем передбаченого договором про відшкодування витрат обов`язку з надання довідки про кількість ліній та чистий дохід, так і порушення внаслідок такого неналежного виконання прав та інтересів ініціатора позову - ДП МА «Бориспіль», особи, яка є надавачем послуг на утримання орендованого майна та вимагає сплатити на його користь штраф.
Приписами статті 526, ч. 1 статті 530, ч. 1 статті 627, 629 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договір є обов`язковим для виконання.
З огляду наведених норм закону суд дійшов висновку, що підписання сторонами договору про відшкодування витрат разом з усіма додатками і внесеними до нього змінами без будь-яких заперечень щодо вказаних у такому правочині положень свідчить про погодження сторін з таким правочином, відповідно, породжучи для них взаємні права і обов`язки по виконанню його умов та досягнення обумовленого ними результату, зокрема:
- для ДП МА «Бориспіль» - обов`язок по виставленню рахунків та актів на оплату відповідачем послуг, зокрема послуги зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності у розмірі 10% від чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому приміщенні на території ДП МА «Бориспіль», але не менше 220 грн за кожну лінію зв`язку;
- для ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» - обов`язок по наданню позивачу щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, за передбаченою додатком №10 до договору формою довідки, яка має містити інформацію про кількість ліній та чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні.
Відповідно до статей 73, 74, 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду наведених процесуальних приписів суд вважає за необхідне зазначити, що, реалізуючи таку виключну коментенцію, як надання оцінки доказам, суд здійснює її за унормованими процесуальними нормами правилами і принципами/стандартами з урахуванням відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили, а також того, що:
- належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини;
- під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.
Ураховуючи суть та зміст спірних у цій справі правовідносин, здійснивши за відповідними процесуальними правилами оцінку наданих сторонами доказів, суд встановив таке.
З наведених в описовій частині цього рішення, доданих до відзиву копій довідок за спірні місяці слідує, що кожен з таких документів складено відповідачем згідно з передбаченою додатком №10 до договору формою та містить узгоджену нею інформацію, зокрема:
- у пункті 4 кожної з довідок вказано суму чистого доходу, отриманого за відповідний місяць від діяльності в орендованому приміщенні, що відповідає пункту 4 погодженої додатком №10 до договору таблиці (довідки) та примітки «*» до такого пункту - суму доходу вказано у числовому значенні;
- у пункті 5 та підпункті 5.1. кожної з довідок вказано кількість ліній зв`язку, що відповідає пункту 5 погодженої додатком №10 до договору таблиці (довідки) та примітки «**» до такого пункту - вказано інформацію про вид ліній зв`язку («послуга з передачі інформації зі швидкістю до 100 Мбіт/с»).
Під час розгляду цієї справи позивач не заперечив та не спростував вказані вище обставини, як і те, що кожну із означених довідок відповідачем надіслано позивачу у погоджений договором строк.
Отже, додані до відзиву довідки за спірні місяці суд приймає як належні і допустимі докази виконання відповідачем відповідно до пункту 2.2.1. обов`язку з надання позивачу довідок про чистий дохід та кількість ліній за грудень 2024 року та січень-квітень 2025 року.
Аргументи позивача про те, що вказані вище довідки за спірні місяці не були належним чином оформлені, оскільки, зокрема, у пункті 5 не містили інформацію про чистий дохід по кожній лінії окремо, судом оцінюються критично та відхиляються з огляду на таке.
З системного аналізу викладених раніше умов договору, зокрема пункту 3 Таблиці 1 та пункту 2.2.1 слідує, що ДП МА «Бориспіль» хибно тлумачить положення договору таким чином, що якщо певна лінія не приносить дохід, то при розрахунку вартості послуги до неї має застосовуватися тариф - 220,00 грн, позаяк «запропонований» позивачем спосіб обрахунку вартості послуги та, власне, і надання інформації про чистий дохід передбачає визначення першочергово того, чи не є меншим від 220,00 грн саме 10% від чистого доходу від кожної лінії окремо, а не від доходу, отриманого за відповідний місяць від діяльності в орендованому приміщенні.
Попри вказане, жодне договірне положення, у тому числі і пункту 3 Таблиці не передбачають, що 10% першочергово визначаються від чистого доходу кожної окремої лінії.
Пункт 2.2.1 договору про відшкодування витрат передбачає подання довідки про кількість ліній та чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, і не містить положень у чітко сформульованому словесному виразі про те, що така довідка має містити «розмір чистого доходу, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні по кожній лінії окремо».
Суд відхиляє як суб`єктивні та помилкові міркування позивача про те, що викладені у додатку №10 до договору примітки «*» та «**» визначають обов`язок відповідача вказувати розмір чистого доходу по кожній лінії окремо, позаяк:
- примітка у таблиці додатку №10 до договору «*вказується сума чистого доходу в числовому значенні, у разі відсутності чистого доходу необхідно вказувати, що сума доходу дорівнює « 0,00 грн» стосується пункту 4 Таблиці - сума частого доходу від діяльності в орендованому приміщенні, та у цій примітці, як і у додатку та договорі вцілому відсутні положення про те, що « 0,00 грн» мають бути вказані також і в пункті 5 довідки;
- у примітці до таблиці додатку №10 до договору «**лінія безпосереднього зв`язку, цифровий канал тощо, крім ліній для надання послуг фіксованого телефонного зв`язку. Інформація зазначається по кожній лінії окремо» не вказано, що вказане у ній слово «інформація» вживається у значенні «інформація про суму чистого доходу у числовому значення, у тому числі і « 0,00 грн»».
Тобто положень про те, що вартість послуги зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності обраховується як 10% від чистого доходу по кожній лінії окремо, а довідка має містити суми чистого доходу окремо по кожній лінії зв`язку у договорі про відшкодування витрат не передбачено ані у прямо сформульованій словесній формі, ані за змістовим системним тлумаченням пункту 3 Таблиці, пункту 2.2.1 та додатку №10.
Звідси «запропонований» позивачем спосіб (алгоритм) визначення вартості послуги не відповідає пункту 3 Таблиці 1, словесне формулювання договірного положення у якому передбачає визначення вартості послуги зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності першочергово як 10% від чистого доходу, отриманого від діяльності у орендованому приміщенні, вказуючи при цьому на те, що такий розмір « 10%» не має бути меншими від розміру « 220,00 грн за кожну лінію зв`язку».
Таке договірне положення передбачає множення 220,00 грн на кількість ліній зв`язку з метою визначення того розміру, меншим від якого не може бути 10% від чистого доходу, отриманого від діяльності у орендованому приміщенні.
Попри вказане суд вважає за необхідне зазначити, що якщо припустити, що 10% від загального розміру чистого доходу, отриманого від діяльності у орендованому приміщенні, склав би суму, більшу аніж сума тарифу - 220,00 грн, за кожну з таких лінії, та при цьому одна з ліній не принесла б доходу, тобто була рівна нулю, або ж 10% від чистого доходу за такою лінією склала б менше 220,00 грн, то загальна сума відповідної послуги, за результатами обрахунку 10% чистого доходу від кожної окремої лінії, але не менше 220,00 грн за таку лінію, склала б більше, аніж 10% від загального розміру чистого доходу, отриманого від діяльності у орендованому приміщенні.
Означений спосіб обрахунку не враховує також і того, що загальний розмір отриманого від діяльності у орендованому приміщенні чистого доходу може включати також і дохід від послуг, які надаються абонентам без потреби в окремій лінії.
З огляду на вказане суд визнає безпідставними доводи позивача:
- як про те, що довідка має містити розмір (суму) чистого доходу, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні по кожній лінії окремо;
- так і про те, що надіслані відповідачем вчасно, у передбачений договором строк довідки за спірні місяці не були належним чином оформлені.
Щодо обставин зазначення у пунктах 2, 3 наданих відповідачем у погоджений договором строк довідок за спірні місяці реквізитів (№, дата) договорів оренди та про відшкодування витрат суд вважає за необхідне зазначити, що дублуючі відомості про один і той же договір - про відшкодування витрат №37-14/1-29 від 22.06.2022, не свідчать про порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності та неналежне виконання зобов`язання щодо подання довідок.
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що умова договору про відшкодування витрат стосовно подання орендарем довідки про кількість ліній та чистий дохід щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, першочергово характеризує такий обов`язок з точки зору мети договору - здійснення розрахунків за послуги та можливості позивача до 10-го числа місяця, наступного за звітним, за відповідним договором виставити орендарю рахунок за надані послуги за звітний місяць та скласти відповідний акт.
Суд звертає увагу на те, що саме договором про відшкодування витрат передбачено ціни та порядок обрахунку розміру (вартості) послуг, тоді як конструкція розділу 4 означеного договору «Відповідальність і вирішення спорів» передбачає різні наслідки для орендаря у разі несвоєчасного надання довідки та у разі надання орендарем недостовірних даних у довідці.
Зокрема пункт 4.4. договору про відшкодування витрат передбачає таку відповідність як штраф у розмірір 100,00 грн за кожен день прострочення і оперує таким словесним виразом як «несвоєчасне надання довідки», що не може бути ототожнене з зазначенням у довідці «неправильних/помилкових/недостовірних даних щодо реквізитів договору оренди».
До того ж суд ураховує, що за способом обрахунку передбачений пунктом 4.4. договору штраф є пенею, оскільки обраховується не одноразово, а за кожен день прострочення зобов`язання, тобто означена неустойка нараховується щоденно, допоки боржник не виконає зобов`язання.
У розрізі вказаного суд бере до уваги те, що, за змістом наявних в матеріалах справи рахунків та актів про надані послуги, позивач у спірні місяці обраховував вартість послуг зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності від вказаних у довідках за спірні місяці сум чистого доходу без жодних заперечень та зауважень щодо наданої йому інформації.
Так, ані дублювання у пунктах 2, 3 довідок правильних реквізитів договору про відшкодування, ані відсутність у цих довідках сум чистого доходу по кожній лінії окремо не перешкодила позивачу кожного такого місяця складати і виставляти відповідачу рахунки за надані послуги та, власне, підписувати обома сторонами 31.12.2024, 31.01.2025, 28.02.2025, 31.03.2025 та 30.04.2025 акти приймання-здачі виконаних послуг із обрахованими у таких документах сумами послуг, у тому числі і послуги зі створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності.
Аналізуючи зміст вказаного вище та природу спірних у цій справі відносин сторін, суд зазначає, що зазначення орендарем у пункті 2 довідок (у реквізитах договору оренди) номера та дати договору про відшкодування витрат жодним чином не свідчить про те, що така обставина може бути кваліфікована як порушення відповідачем договірного зобов`язання стосовно своєчасного надавання довідок за грудень 2024 року та січень-квітень 2025 року для цілей застосування передбаченого пунктом 4.4. договору штрафу.
З урахуванням вказаного суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем договірного зобов`язання щодо своєчасного надання довідок тільки через неправильне зазначення реквізитів договору оренди у таких довідках.
Не свідчить про порушення відповідачем означеного обов`язку і те, що надалі 16.05.2025 останній надав позивачу сформовані за його запитом довідки, зокрема із вказівкою чистого доходу по кожній лінії окремо.
Вказана обставина характеризує не порушення зобов`язання відповідачем, а його належну поведінку у взаємодії з контрагентом.
З огляду на специфіку спірних у цій справі правовідносин та виставлення позивачем у кожному розрахунковому місяці рахунків і актів з внесеними до них відомостями про вартість послуги в частині створення та підтримання передумов для здійснення орендарем господарської діяльності, суд висновує, що отримання позивачем 16.05.2025 довідок із запитаною ним інформацією, яка частково (в частині довідок за грудень 2024 року та січень 2025 року) відрізняється по сумам чистого доходу та кількості ліній від первинно наданих довідок, не свідчить про порушення ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» зобов`язання зі своєчасного надання довідок.
Зміст наведених вище обставин та поведінки сторін спору, у тому числі і відповідача свідчить про те, що останній виконав власні зобов`язання з дотриманням умов, визначених договором, і таке виконання не є неналежним у розумінні наведеної вище статті 610 ЦК України.
У розрізі зроблених висновків суд зауважує, що 
- пункт 4.5. договору про відшкодування витрат передбачає окрему відповідальність орендаря за надання недостовірних даних у довідці;
- виконання позивачем договірного зобов`язання з виставлення відповідачу рахунків та актів на оплату, чому передує обрахунок вартості відповідних послуг та плати за них, обумовлюється вчиненням відповідачем власного, передбаченого пунктом 2.2.1 договору обов`язку із надання довідки про чистий дохід, тобто зобов`язання позивача зумовлено настанням передбачених договором обставин - наявності інформації про суму чистого доходу.
Тобто, метою надання відповідачем позивачу довідок про чистий дохід є здійснення останнім розрахунку вартості плати за надані ним послуги.
Однак, звертаючись до суду із відповідним позовом, ДП МА «Бориспіль» жодним чином не обґрунтувало та не мотивувало того, що внаслідок стверджуваних ним обставин подання відповідачем першочергово довідок без сум чистого доходу по кожній із ліній окремо не було досягнуто цілей та мети договору про відшкодування витрат.
Підсумовучи усе викладене, оцінюючи вказані надані докази у їх сукупності згідно встановлених процесуальним законодавством принципів та стандартів, суд дійшов висновку, що ДП МА «Бориспіль» не доведено стверджувані у позові обставини порушення ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» правил здійснення господарської діяльності, зокрема неналежного виконання останнім зобов`язання в частині своєчасного надання довідок про кількість ліній та чистий дохід за грудень 2024 року та січень-квітень 2025 року.
Попри те, що за змістом наведених вище норм ГК України господарські санкції, зокрема штрафні санкції є заходами впливу на правопорушника у сфері господарювання, суд також ураховує і таке. 
Так, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
До моменту порушення зобов`язання боржником неустойка виконує функцію сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. 
Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності, попри це неустойка не може набувати каральної функцію або ж бути для кредитора джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків. 
Тобто штраф має на меті насамперед стимулювати боржника до виконання зобов`язання або компенсувати кредитору втрати, які виникли у нього внаслідок порушення зобов`язання 
Попри вказане позивач не довів того, що він поніс будь-які майнові втрати та/або збитки внаслідок дублювання у пунктах 2, 3 первинно наданих довідок реквізитів договору про відшкодування та відсутності у цих довідках інформації про чистий дохід за кожною із ліній, а заявлена ним до стягнення неустойка не несе «карального» характеру.
Звідси суд також висновує, що позивачем доказово не доведено та не обґрунтовано порушення його прав, як балансоутримувача за договором про відшкодування витрат, внаслідок дублювання у пунктах 2, 3 первинно наданих довідок реквізитів договору про відшкодування та відсутності у цих довідках інформації про чистий дохід за кожною із ліній.
Так, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке.
Порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Суд ураховує те, що національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тлумачення законодавства слід здійснювати системно, враховувати правову природу спірних відносин, загальну спрямованість законодавства та права України в цілому, а результат тлумачення законодавства має бути розумним та справедливим. 
Зокрема, законодавство слід тлумачити у відповідності з розумними цілями регулювання. Схожі висновки зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20.
З огляду на зазначене застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.
У розрізі зроблених висновків та необхідності врахування загальних засадах цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, у питанні застосування неустойки як господарської санкції, суд зазначає, що кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони, позаяк згідно з ч. 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Так, поряд із такою засадою цивільного законодавства як свобода договору, частина перша статті 3 ЦК України також містить такі засади як справедливість, добросовісність та розумність.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами та основне призначення цього принципу вбачається в наданні суду більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. 
Ураховуючи зазначене, суд зазначає, що у спірних за цієї справою відносинах відповідач діяв в межах договірних положень, сприяючи досягенню мети укладеного правочину та вчасно надав позивачу довідки про кількість ліній та чистий дохід, тоді як позивач у кожному з місяців отримання таких довідок жодним чином не повідомляв про свою незгоду із іхнім змістом.
Звідси суд висновує, що використання позивачем такого заходу впливу на відповідача як господарська санкція (штраф) не є добросовісними та розумними, як наслідок і справедливими у відповідно спірних правовідносинах.
Усі ж судові справи, на які здійснено посилання позивачем у позові під час розгляду цієї справи, не є релевантним до правовідносин, які виникли між сторонами у цьому спорі за фактичними обставинами спору та доказовою базою.
З огляду на вказане та з урахуванням обставин цієї справи в суд зазначає, що:
- алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію та поданих доказів;
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, тобто подані стороною документи судом оцінюються з огляду на зміст таких документів і їх взаємозв`язок із стверджуваними обставинами, з урахуванням обставин саме цієї справи, яка розглядається, а не з огляду на назву та/або вид, посилання на які можуть бути зроблені судами в інших справах.
Зокрема правовідносини у наведених позивачем справах не стосуються надання відповідачем саме довідок про кількість ліній та чистий дохід, оскільки обставин тих справ стосуються іншої форми довідок, а також інших, відмінних обставин надання відповідачем інформації про чистий дохід.
У всіх вказаних позивачем справах, у тому числі і справі №911/858/22 суди не досліджували обставини зазначення/незазначення у довідках сум чистого доходу окремо по кожній ліній зв`язку та не надавали вказаному відповідної оцінки у розрізі кваліфікації поведінки орендаря та порушення ним зобов`язання.
Звідси суд висновує про безпідставність вимоги позивача про стягнення з відповідача 35 500,00 гривень штрафу, нарахованого згідно з пунктом 4.4. договору про відшкодування витрат.
Отже, враховуючи доказову необґрунтованість та недоведеність наявності підстав для відповідальності відповідача у вигляді передбаченого пунктом 4.4. договору про відшкодування витрат штрафу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення та, відповідно, про відмову у задоволенні вимоги ДП МА «Бориспіль» (ідентифікаційний код 20572069) до ТОВ «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» (ідентифікаційний код 22927111) про стягнення 35500,00 грн штрафу за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід та кількість ліній.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) до Товариства з обмежено відповідальністю «ІНТЕР-ТЕЛЕКОМ» (01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ РОГНІДИНСЬКА, будинок 4 ЛІТЕРА А, ідентифікаційний код 22927111) про стягнення 35500,00 грн штрафу за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід та кількість ліній відмовити повністю.
2. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.06.2026.

Суддя  В.А. Ярема