ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/671/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М.,
Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Цепко І.С.,
відповідача 1: Гнатушок І.Т.,
відповідача 2:Шубак М.І.,
відповідача 3: Кулик А.Я.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської міської ради (б/н від 30.12.2025; вх.суду № 01-05/3921/25 від 31.12.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 (повний текст рішення складено 10.12.2025, суддя Т.Я. Рим)
у справі № 914/671/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна», с. Щирець, Львівська обл.
до відповідача 1: Львівської міської ради, м. Львів,
відповідача 2: Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради», м. Львів,
відповідача 3: Управління капітального будівництва Львівської міської ради, м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів,
про: cтягнення 22 012 456,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна» звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради», Управління капітального будівництва Львівської міської ради про стягнення 19 578 611,04 гривень, з яких 3 910 278,67 грн пені, нарахованої за період 03.09.24-03.03.2025, 12 909 147,5 грн інфляційних втрат, нарахованих за період 03.03.2022-03.03.2025 та 2 759 184,87 грн – 3 % річних, нарахованих за період 03.03.2022-03.03.2025.
В обґрунтування позову, позивач вказав, що належним чином виконав свої зобов`язання за Договором № 20 на реконструкцію вулиці Городоцької від 10.09.2010, що укладений з відповідачем 3. У зв`язку з несплатою відповідачем коштів за виконані роботи, рішенням суду у справі №?914/3479/13 стягнуто з Управління капітального будівництва Львівської міської ради борг за таким договором. Через невиконання цього рішення між ТОВ "Балтом Україна" та ЛКП "Агенцією ресурсів Львівської міської ради" був укладений договір поруки, погоджений Львівською міською радою. На підставі цього у справі №?914/3080/20 суд стягнув борг з поручителя в межах суми, передбаченої договором поруки, а також пеню, інфляційні втрати та 3 % річних з Управління капітального будівництва Львівської міської ради як основного боржника, та з Львівської міської ради як субсидіарного боржника. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами рішення суду у справі № 914/3080/20 позивач нарахував відповідачам пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/671/25 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Управління капітального будівництва Львівської міської ради як основного боржника та з Львівської міської ради як субсидіарного боржника, через Виконавчий комітет Львівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна» 12 843 496 (дванадцять мільйонів вісімсот сорок три тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 15 коп інфляційних втрат, 2 749 329 (два мільйони сімсот сорок дев`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн 39 коп – 3 % річних, 187 113 (сто вісімдесят сім тисяч сто тринадцять) грн 90 коп відшкодування витрат на оплату судового збору та 14 335 (чотирнадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн 59 коп відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.
Суд попередньої інстанції, зазначив, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки заборгованість згідно з Договором від 10.09.2010 на момент звернення позивача з позовом у цій справі залишилась неоплаченою відповідачем 3 (основним боржником), то суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат.
При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що субсидіарна відповідальність Львівської міської ради за зобов`язаннями Управління капітального будівництва Львівської міської ради, а також порядок виконання рішення у цій частині вже визначені судовим рішенням у справі № 914/3080/20, тому вимоги про стягнення нарахованих сум з Львівської міської ради як субсидіарного боржника та їх виконання у визначений спосіб (через Виконавчий комітет ЛМР) є правомірними.
Водночас суд не погодився з розрахунком позивача та вказав, що позивач не врахував, що у день часткового стягнення боргу нарахування інфляційних втрат та 3 % річних необхідно проводити вже на зменшену суму заборгованості, а не на її первинний розмір. Крім цього, позивач не правильно визначив розмір заборгованості, на який необхідно здійснювати нарахування, тому суд попередньої інстанції здійснив перевірку із застосуванням розміру заборгованості, встановленого на підставі банківських виписок.
Також у задоволенні позовних вимог, звернутих до ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради», суд попередньої інстанції відмовив, мотивувавши це тим, що у справі № 914/3080/20 рішенням Господарського суду Львівської області з ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради»,» стягнуто суму, на яку поширювалась дія поруки, тому подальше стягнення з поручителя є неможливим.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 в частині стягнення з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, через Виконавчий комітет Львівської міської на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна» 12 843 496 грн 15 коп інфляційних втрат, 2 749 329 грн 39 коп – 3 % річних, 187 113 грн 90 коп відшкодування витрат на оплату судового збору та 14 335 грн 59 коп відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення Господарського суду Львівської області залишити без змін.
Апелянт вважає, що відсутня законна підстава для покладення відповідальності за зобов`язаннями Управління капітального будівництва Львівської міської ради на Львівську міську раду. 
Скаржник стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ні законом, ні договором № 20 не передбачено відповідальності Львівської міської ради за діяльність Управління капітального будівництва Львівської міської ради.
Апелянт також зазначає, що включення Виконавчого комітету Львівської міської ради як окремої юридичної особи до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів не може бути підставою для стягнення з Виконавчого комітету Львівської міської ради коштів, які є заборгованістю інших юридичних осіб, у даному випадку Львівське комунальне підприємство «Агенції ресурсів Львівської міської ради», Управління капітального будівництва Львівської міської ради.
Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 10 грудня 2025 року у справі № 914/671/25 задоволити в повному обсязі.
На думку відповідача 2, вимоги ТОВ «Балтом України» заявлені до Львівської міської ради як до субсидіарного боржника є передчасними та необґрунтованими, оскільки відсутність попереднього звернення до основного боржника свідчить про порушення порядку пред`явлення вимоги, встановленого ч. 2 ст. 619 ЦК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна» подало відзив на апеляційну скаргу , у якій просить апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/671/25 залишити без змін.
Позивач зазначає, що відсутність рахунків у Львівської міської ради є тією обставиною, яка унеможливлює виконання рішення у первісно визначеному порядку, тому порядок виконання змінено так, щоб стягнення коштів з Львівської міської ради як субсидіарного боржника здійснювалося через Виконавчий комітет Львівської міської ради.
Також позивач звертає увагу, що субсидіарна відповідальність Львівської міської ради за зобов`язаннями Управління капітального будівництва Львівської міської ради, а також порядок виконання рішення у цій частині вже визначені рішенням у справі № 914/3080/20, тому у цій справі суд повторно не встановлював такі обставини.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 справу № 914/671/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради (б/н від 30.12.2025; вх.суду № 01-05/3921/25 від 31.12.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/671/25.
Ухвалою суду від 09.02.2026 призначено справу № 914/671/25 до розгляду у судовому засіданні на 17.03.2026.
Судове засідання 17.03.2026 не відбулося у зв`язку з неналежним функціонуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а саме системи відеоконференцзв`язок, про що складено акт про несправність системи фіксування судового засідання технічними засобами.
Ухвалою суду від 17.03.2026 призначено справу №914/671/25 до розгляду у судовому засіданні на 05.05.2026.
У судовому засіданні 05.05.2026 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, представники відповідачів 2, 3 підтримали правову позицію апелянта, представник позивача заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
10.09.2010 між Управлінням капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління КБ ЛМР) та ТОВ "Балтом Україна" укладено договір № 20 на реконструкцію вул. Городоцької (від вул. Кульпарківської до межі міста).
Відповідно до пункту 1.1 цього договору підрядник (Позивач) зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи на об`єкті: реконструкція вулиця Городоцької (від вулиці Кульпарківської до межі міста), а замовник (Відповідач-3) зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.
Пунктом 2.1. Договору підряду від 10.09.2010 передбачено, що договірна ціна на момент укладення договору є твердою (незмінною) і становить 59 999 808,20 гривень. Відповідно до ухвали Львівської МР № 3543 від 14.05.2010 обсяг фінансування та обсяг робіт, які підлягають виконанню в 2010 році за кошти міського бюджету, складає 15 200 000,00 грн, в тому числі ПДВ. Тверда договірна ціна визначається на основі проектно-кошторисної документації встановлюється незмінною на весь обсяг будівництва і не уточнюється, за винятком випадків визначених Державними будівельними нормами України (ДБН Д.1.1-1-2000) та чинним законодавством України, якщо:
- в процесі будівництва в проектній документації та інвесторських кошторисах виявлено безперечні помилки, які не було виявлено на стадії тендерної пропозиції та складання договірної ціни, а підрядник не є виконавцем проектно-кошторисної документації;
- виникли обставини непереборної сили – надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору.
Вартість виконаних робіт буде визначатися щомісячно на основі нормативних трудовитрат, договірної заробітної плати в погодженому розмірі згідно фактично виконаних фізичних обсягів будівельно-монтажних робіт відповідно до ДБН та чинного законодавства. Рішення про перегляд договірної ціни з обґрунтуванням причин оформлюється відповідно до пункту 11.2. цього договору.
Згідно із пунктами 4.2.3 та 4.2.8 Договору підряду від 10.09.2010 замовник зобов`язувався щомісячно приймати від підрядника акти виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, перевірити їх і підписати на протязі 5-ти робочих днів, чи повернути в цей же строк підряднику для виправлення. Оплатити прийняті виконані роботи тільки в межах бюджетних призначень при умові поступлення коштів на рахунок замовника по даному об`єкту. При відсутності фінансування передбачені пунктом 6.3 штрафні санкції не застосовуються, заборгованість переноситься на наступний бюджетний рік з урахуванням пункту 4.1.9.
За умовами пункту 5.4 Договору підряду від 10.09.2010 розрахунки проводяться тільки за фактично виконані роботи після підписання замовником представлених підрядником належно оформлених актів виконаних робіт (Форма КБ-2в) та довідки (Форма КБ-3), рахунку на оплату, шляхом проміжних платежів, протягом 10-и календарних днів та тільки в межах бюджетних призначень та при умові поступлення коштів на рахунок замовника по даному об`єкту.
Пунктом 6.2 Договору підряду від 10.09.2010 передбачено, що за порушення строків оплати прийнятих робіт при отриманні фінансування по даному об`єкту, та з урахуванням пункту 4.1.9 договору, замовник сплачує пеню, розмір якої обчислюється від суми не оплачених, але прийнятих робіт, витрачену з урахуванням офіційного рівня інфляції, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-3 своїх договірних зобов`язань, рішенням Господарського суду Львівської області від 06.11.2013 у справі № 914/3479/13 за позовом ТОВ «Балтом Україна» до Управління капітального будівництва Львівської міської ради про стягнення 41 327 627,08 грн, позов, з врахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, задоволено частково, стягнуто з Управління КБ ЛМР на користь ТОВ «Балтом Україна»:
38 614 063,44 грн основного боргу.
2 002 641,69 грн 3% річних (за період 05.12.2011-10.09.2013).
68 820,00 грн судового збору.
Ухвалою № 5637 від 10.10.2019 «Про погодження укладення договору поруки» Львівська міська рада з метою забезпечення виконання зобов`язань Управління КБ ЛМР перед ТОВ «Балтом Україна» погодила укладення договору поруки між ТОВ «Балтом Україна» та ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради».
ТОВ «Балтом Україна» та Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради» 22.10.2019 уклали договір поруки (надалі – Договір поруки від 22.10.2019), відповідно до пункту 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради (боржник) свого обов`язку сплатити кредиторові кошти в сумі 32 477 691,76 грн, яка складається із:
- суми основного боргу в розмірі 30 475 050,07 грн за виконані роботи на об`єкті: «Реконструкція вулиці Городоцької (від вулиці Кульпарківської до межі міста)» у місті Львові згідно із договором №20 від 10.09.2010.
- суми трьох процентів річних в розмірі 2 002 641,69 гривень.
Ухвалою № 6120 від 26.12.2019 Львівська міська рада затвердила цей договір поруки.
У зв`язку з невиконанням Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2013 у справі № 914/3479/13, позивач звертався до суду з позовом до Львівської міської ради, ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради», Управління капітального будівництва Львівської міської ради з позовом (з врахуванням заяв про зміну предмета, підстав позову та збільшення позовних вимог) про стягнення:
- з ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» на користь ТОВ «Балтом Україна» грошових коштів в розмірі 32 477 691,76 гривень;
- з Управління капітального будівництва Львівської міської ради як основного боржника та субсидіарно з Львівської міської ради на користь ТОВ «Балтом Україна» грошові кошти в розмірі 57 009 138,38 грн, з яких: 5 854 492,01 грн пеня, 43 374 136,01 грн інфляційних втрат, 7 780 510,36 грн – 3% річних.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 у справі № 914/3080/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто З ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» на користь ТОВ «Балтом Україна» 32 477 691,76 грн основного боргу, 267 009,50 грн судового збору.
З Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради як субсидіарного боржника, на користь ТОВ «Балтом Україна» грошові кошти в розмірі 51 389 551,02 грн, з яких: 2 958 437,32 грн пені (за період 05.12.2011-04.06.2012); 40 902 984,90 грн інфляційні втрати (за період з грудня 2011 року по травень 2021 року), 7 528 128,80 грн – 3% річних (за період з 11.09.2013 по 08.06.2021), 422 490,06 грн судового збору.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 у справі № 914/3080/20 рішення залишено без змін.
Ухвалою від 13.01.2022 Господарський суд Львівської області змінив порядок виконання вищевказаного рішення шляхом стягнення грошових коштів з Управління капітального будівництва Львівської міської ради як основного боржника, та з Львівської міської ради через Виконавчий комітет Львівської міської ради як субсидіарного боржника.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 змінено пункт 5, пункт 7 та пункт 9 резолютивної частини цієї ухвали, виключивши посилання на те, що Виконавчий комітет Львівської міської ради «як субсидіарний боржник». Постановою від 20.03.2023 Верховний Суд скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2022, зазначивши, що резолютивна частина ухвали суду першої інстанції від 13.01.2022 стосується стягнення грошових сум з Львівської міської ради через Виконавчий комітет Львівської міської ради.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2022 відстрочено Львівській міській раді та Виконавчому комітету Львівської міської ради виконання рішення суду до 23.08.2022 в частині стягнення з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради через Виконавчий комітет Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ "Балтом Україна" грошових коштів в розмірі 51 389 551,02 грн, з яких: 2 958 437,32 грн пеня, 40 902 984,90 грн інфляційні втрати, 7 528 128,80 грн – 3% річних, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 422 490,06 гривень. 
Постановою Західного апеляційного господарського суду Львівської області від 23.08.2022 ухвала Господарського суду Львівської області від 16.06.2022 залишена без змін.
В подальшому боржниками неодноразово подавалися заяви про відстрочку виконання рішення суду, проте у задоволенні таких було відмовлено.
Таким чином, на момент ухвалення рішення у справі № 914/3080/20 наявними були такі грошові зобов`язання боржників:
-Управління капітального будівництва Львівської міської ради (основного боржника) – 30 475 050,07 грн основного боргу, 2 002 641,69 грн 3% річних (за період з 05.12.2011 по 10.09.2013) та 68 820,00 грн судового збору.
-ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради», як солідарного з Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради боржника, – 32 477 691,76 грн (30 475 050,07 грн основного боргу, 2 002 641,69 грн 3% річних (за період з 05.12.2011 по 10.09.2013)) та 267 009,50 грн судового збору.
Управління капітального будівництва Львівської міської ради як основного боржника та Львівської міської ради як субсидіарного боржника – 2 958 437,32 грн пені, 40 902 984,90 грн інфляційних втрат (за період з грудня 2011 року по травень 2021 року), 7 528 128,80 грн 3% річних (за період з 11.09.2013 по 08.06.2021) та 422 490,06 грн судового збору.
Як слідує з наявних у матеріалах справи банківських виписок (том 2, а. с. 136-141) вбачається, що в межах виконавчого провадження у справі № 914/3080/20 стягнуто заборгованість у розмірі 2 569 572,91 гривень.

При перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, колегія суддів керувалась таким.
Предметом позову у цій справі є стягнення з ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради" та Управління капітального будівництва Львівської міської ради як солідарних боржників, а також з Львівської міської ради як субсидіарного боржника через Виконавчий комітет Львівської міської ради 19 578 611,04 грн, з яких: 3 910 278,67 грн пені, нарахованої за період 03.09.24-03.03.2025; 12 909 147,5 грн інфляційних втрат, нарахованих за період 03.03.2022-03.03.2025; 2 759 184,87 грн 3 % річних, нарахованих за період 03.03.2022-03.03.2025.
Підставою позову є несплата відповідачами заборгованості згідно з рішенням суду.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом цієї норми зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах Великої палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15 (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 (провадження № 14-16цс18).
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Враховуючи те, що на момент розгляду даної справи судами, заборгованість згідно за Договором від 10.09.2010 залишилась неоплаченою відповідачем 3 (основним боржником), доказів зворотнього матеріали справи не містять, то суд першої інстанції правомірно присудив до стягнення з Управління капітального будівництва Львівської міської ради 3 % річних та інфляційні втрати.
При цьому, доводи апеляційної скарги загалом зводяться до відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності на Львівську міську раду.
Апеляційний суд зазначає про підставність висновку місцевого господарського суду про те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 у справі 914/3080/20, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, встановлено субсидіарну відповідальність Львівської міської ради за невиконання Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради грошових зобов`язань, які виникли з Договору від 10.09.2010.
Зокрема, суд, проаналізувавши Положення про Управління капітального будівництва Львівської міської ради (затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 28.11.2016 №1100 на виконання ухвали Львівської міської ради від 26.05.2016 №505), Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради (ухвала Львівської міської ради від 14.07.2016 №777), а також норми статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановив, що Управління капітального будівництва Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради, підзвітним і підконтрольним міській раді, виконавчому комітету та міському голові, фінансується виключно з міського бюджету, розпоряджається коштами лише в межах бюджетних призначень.
Отже, виконання його грошових зобов`язань напряму залежить від рішень Львівської Львівської міської ради щодо виділення коштів, про що зазначено і в рішенні Господарського суду Львівської області від 06.11.2013 у справі № 914/3479/13.
Встановивши відсутність у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямого механізму притягнення органу місцевого самоврядування до субсидіарної відповідальності за борги своїх виконавчих органів, суд застосував аналогію закону (стаття 8 Цивільного кодексу України) та норми статей 77, 78 Господарського кодексу України, які регулюють діяльність казенних підприємств.
Суд зазначив, що за своїми ознаками Управління капітального будівництва Львівської міської ради подібне до казенного підприємства: воно діє на основі майна, що перебуває у комунальній власності та закріплене за ним на праві оперативного управління; має обмежене розпорядження цим майном; виконує завдання, визначені органом управління (Львівською міською радою); відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі їх недостатності, згідно з частиною 7 статті 77 Господарського кодексу України, повну субсидіарну відповідальність за його зобов`язаннями несе орган управління. У цьому випадку Львівська міська рада.
Поряд з цим, суд у справі № 914/3080/20 встановив, що виконати рішення щодо стягнення коштів з Львівської міської ради як субсидіарного боржника у звичайному порядку неможливо, оскільки вона не перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в органах Державної казначейської служби та не має відкритих рахунків.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, що заявлені позовні вимоги у цій справі про стягнення нарахованих сум з Львівської міської ради як субсидіарного боржника та їх виконання у визначений спосіб (через Виконавчий комітет Львівської міської ради) є правомірними.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у межах даної справи не виникають нові грошові зобов`язання, а здійснюється лише нарахування 3 % річних та інфляційних втрат як наслідок невиконання рішення суду у справі № 914/3080/20.
Згідно з статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції правомірно виходив із банківських виписок, наявних у матеріалах справи та брав до уваги суму боргу з врахуванням її часткового стягнення, тому суд апеляційної інстанції стверджує про правильність здійснених судом попередньої інстанції розрахунків інфляційних втрат та 3% річних.
На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог у цій справі.
Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та позовних вимог, звернутих до ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради»,, то такі знаходяться поза межами апеляційного перегляду в розумінні ч.4 ст. 269 ГПК України, колегія суддів під час розгляду справи не встановила порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права на момент ухвалення судового рішення місцевим господарським судом в частині відмови у задоволенні у таких позовних вимогах, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/671/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 130, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Львівської міської ради (б/н від 30.12.2025; вх.суду № 01-05/3921/25 від 31.12.2025) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/671/25 – залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець