ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2026 р. Справа№ 910/9573/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пантелієнка В.О.
суддів: Козир Т.П. 
Доманської М.Л. 

секретар судового засідання Дюкарєва І.М.
за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича
на ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р.
(повний текст складено 23.02.2026р.)
за заявою арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича
про перегляд ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. у справі №910/9573/25 за нововиявленими обставинами
в межах справи №910/9573/25 (суддя Мандичев Д.В.)
за заявою Державного підприємства (далі - ДП) "Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту)
до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Нікморсервіс Ніколаєв"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. по справі №910/9573/25 відмовлено арбітражному керуючому Капінус А.А. у задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. у справі №910/9573/25 за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, 02.03.2026р. арбітражний керуючий Капінус Андрій Анатолійович подав апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. по справі №910/9573/25, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі заяву арбітражного керуючого Капінус Андрія Анатолійовича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. по справі №910/9573/25 про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" в частині встановлення оплати послуг арбітражному керуючому та змінити пункт 7 резолютивної частини ухвали суду від 19.09.2025р. виклавши його в такій редакції: "Встановити оплату послуг арбітражному керуючому Капінус А.А. (розпоряднику майна) в розмірі 27 344,49 грн., але не менше трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника".
Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Капінус Андрія Анатолійовича на ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. по справі №910/9573/25 прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Капінус Андрія Анатолійовича на ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. по справі №910/9573/25 та призначено її до розгляду на 04.05.2026р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026р. заяву арбітражного керуючого Капінус Андрія Анатолійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Капінус Андрія Анатолійовича на ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. по справі №910/9573/25 прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 ГПК України).
01.08.2025р. ДП "Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту) звернулось до господарського суду м.Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" у зв`язку з наявною непогашеною заборгованістю. 
Ухвалою господарського суду м.Києва від 19.09.2025р., зокрема, було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв"; призначено розпорядником майна ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1533 від 16.07.2013); встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.
06.11.2025р. до господарського суду м.Києва звернувся арбітражний керуючий Капінус Андрій Анатолійович із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. по справі №910/9573/25 про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" в частині встановлення оплати послуг арбітражному керуючому.
Ухвалою місцевого суду від 08.12.2025р. було відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича про перегляд ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. у справі №910/9573/25 за нововиявленими обставинами; розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 21.01.2026р.
Переглянувши матеріали справи, заяву арбітражного керуючого Капінуса А.А. про перегляд ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. за нововиявленими обставинами, оцінивши докази, апеляційний суд зазначає наступне.
Перегляд рішень, ухвал, постанов господарського суду за нововиявленими обставинами регулюється Главою 3 Розділу 4 ГПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх існування на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Місцевим судом вірно зазначено, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Лише за умови одночасного існування цих трьох нерозривно пов`язаних ознак, суд може визнати наведені заявником обставини нововиявленими.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). 
Суди вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Згідно з ч.4 ст.325 ГПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої ст.320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду. Верховний Суд за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 320 цього Кодексу, приймає постанову.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 19.09.2025р. по справі №910/9573/25, зокрема, було встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.
Як на нововиявлену обставину арбітражний керуючий Капінус А.А. посилається на довідку ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв", видану на запит арбітражного керуючого Капінуса А.А. від 24.09.2025р. №02-15/151, згідно з якою за останні повні 12 місяців роботи (період з 01.09.2024р.р по 31.08.202.5) директору боржника нарахована заробітна плата в загальній сумі 328 133,85 грн., а отже, розмір середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі №910/9573/25 про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" складає 27 344,49 грн.
Таким чином, на думку заявника, розмір середньомісячної заробітної плати керівника боржника за 12 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство (27 344,49 грн.) наразі більший ніж три мінімальні заробітні плати (24 000,00 грн.), а тому з урахуванням положень ч.2 ст.30 КУзПБ розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі №910/9573/25 мав би бути встановлений у розмірі 27 344,49 грн., але не менше трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень.
Станом на дату постановлення господарським судом м.Києва ухвали від 19.09.2025р. по справі №910/9573/25 ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" не надало суду всю фінансову документацію боржника, а тому судом не встановлювались обставини щодо середньомісячної плати керівника боржника. Арбітражний керуючий Капінус А.А. не є посадовою особою боржника, а тому на день постановлення судом вказаної ухвали не знав та не міг знати інформації про розмір заробітної плати керівника боржника. Відповідні відомості стали відомі арбітражному керуючому Капінусу А.А. лише після отримання від ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" довідки, виданої та підписаної керівником товариства 10.10.2025р., що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
З огляду на викладене, арбітражний керуючий Капінус А.А. з урахуванням положень ч.2 ст.30 КУзПБ (розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна або ліквідатора) просив місцевий суд переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. у справі №910/9573/25 про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" в частині встановлення оплати послуг арбітражному керуючому та ухвалити рішення, яким змінити пункт 7 резолютивної частини ухвали суду від 19.09.2025р. та викласти його в такій редакції "Встановити оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі 27 344,49 грн., але не менше трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника".
Частиною 2 ст.34 КУзПБ визначено, що до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються у тому числі докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.
Згідно з ч.8 ст.39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається у тому числі про призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати.
Місцевим судом вірно вказано, що аналіз вказаних положень Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти наступних висновків, що: за результатами проведення підготовчого засідання господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлює розмір винагороди арбітражного керуючого та джерела її сплати, які вже визначені ч.2 ст.34 КУзПБ, а саме: розмір винагороди - три розмірі мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень, джерело її сплати - кошти, авансовані ініціюючим кредитором на депозитний рахунок господарського суду; такий розмір винагороди арбітражного керуючого та джерело її сплати визначається на три місяці виконання ним повноважень.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.36 КУзПБ, крім відомостей, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, у відзиві боржника зазначаються: заперечення боржника щодо вимог заявника (заявників); загальна сума заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати; відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про всі рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, електронні гаманці, відкриті у небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що належать боржнику, їх реквізити; відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею; докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності).
У відзиві боржника можуть зазначатися й інші відомості, що мають значення для розгляду справи. До відзиву також додається довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) про наявність або відсутність на балансі підприємства, щодо якого постановлено ухвалу про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до статутного капіталу боржника.
Вказані вище висновки додатково підтверджуються зазначеними положеннями ст.36 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що якби Кодексом України з процедур банкрутства була передбачена можливість встановлення іншого розміру винагороди арбітражного керуючого/джерел її сплати в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, наприклад, в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, про що зазначено арбітражним керуючим Капінусом А.А. у поданій заяві, така інформація щонайменше мала би бути включена до переліку відомостей, визначених ст.36 КУзПБ, що зазначаються у відзиві боржника.
Застосування іншого підходу при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (встановлення іншого розміру винагороди арбітражного керуючого, наприклад, у розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, що є більшим ніж 3 мінімальних заробітних плати, які авансуються ініціюючим кредитором на депозитний рахунок господарського суду за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень, та визначення джерелом її сплати кошти ініціюючого кредитора) у разі відсутності інших джерел сплати основної винагороди арбітражного керуючого окрім як коштів ініціюючого кредитора, авансованих на депозитний рахунок суду (відсутність у боржника будь-яких активів та майна, нездійснення боржником господарської діяльності, відсутність фонду для виплати грошової винагороди арбітражному керуючому, створеному комітетом кредиторів) призведе до виникнення правових проблем та колізій при покладенні обов`язку зі сплати такої винагороди арбітражного керуючого на кредиторів боржника, що полягає у наступному, а саме:
- стягнення винагороди арбітражного керуючого (різниці між сумою нарахованої арбітражним керуючим грошової винагороди за перші три місяці виконання повноважень з моменту його призначення ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, та сумою трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень) з усіх кредиторів пропорційно розміру їх визнаних кредиторських вимог до боржника, суперечитиме положенням ч.2 ст.34 КУзПБ, якою чітко визначено джерело сплати такої винагороди - кошти ініціюючого кредитора, авансовані на депозитний рахунок господарського суду;
- стягнення винагороди арбітражного керуючого (різниці між сумою нарахованої арбітражним керуючим грошової винагороди за перші три місяці виконання повноважень з моменту його призначення ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, та сумою трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень) з ініціюючого кредитора, суперечитиме принципу пропорційності при покладенні тягаря зі сплати грошової винагороди арбітражного керуючого на кредиторів, а також положенням ч.2 ст.34 КУзПБ, якою чіткою визначено розмір такої винагороди - три розміри мінімальної заробітної плати за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.30 КУзПБ, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
Так, з огляду на положення ч.2 ст.30 КУзПБ, у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, Кодексом визначено інші джерела виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. При цьому, арбітражний керуючий після закінчення авансованих ініціюючим кредитором на депозитний рахунок коштів самостійно визначає та нараховує грошову винагороду (у тому числі в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі), звіти про нарахування якої розглядаються/схвалюються комітетом кредиторів боржника в порядку ч.6 ст.30 КУзПБ та у подальшому розглядаються/затверджуються господарським судом.
Визначений Кодексом України з процедур банкрутства порядок нарахування та сплати грошової винагороди арбітражного керуючого (як за перші три місяці виконання повноважень у справі з моменту призначення ухвалою господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, так і в подальшому, після закінчення авансованих ініціюючим кредитором на депозитний рахунок коштів) забезпечує дотримання прав та законних інтересів як арбітражного керуючого (право на працю та її оплату, визначене ст.43 Конституції України), так і кредиторів, у тому числі ініціюючого кредитора, обов`язком якого є авансування винагороди арбітражного керуючого на депозитний рахунок господарського суду - три розміри мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень у справі (ч.2 ст.34 КУзПБ).
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визначення розміру грошової винагороди арбітражного керуючого та джерела її сплати в будь-якому іншому вигляді/розмірі, аніж встановленому ухвалою господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. у справі №910/9573/25 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв".
Враховуючи викладене вище, місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив арбітражному керуючому Капінусу А.А. у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м.Києва від 19.09.2025р. по справі №910/9573/25 про банкрутство ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" в частині встановлення оплати послуг арбітражному керуючому.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 255, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 21.01.2026р. у справі №910/9573/25 - без змін.
Справу №910/9573/25 повернути до господарського суду м.Києва. 
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений 05.05.2026р. 

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко 

Судді Т.П. Козир

М.Л. Доманська