Справа № 373/2356/25
Провадження № 2/373/142/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року         м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояка Д.В.,
за участі секретарки     Хоменко Н.І.
розглянув цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати його батьком ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; включити відомості про нього як про батька дитини в актовий запис про народження ОСОБА_3 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , вказавши його батьком та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2017 позивач та відповідачка проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син – ОСОБА_6 . Однак, відповідачка без його відома записала дитину відповідно до ст.135 СК України зі слів матері, вказавши батька дитини – ОСОБА_7 . Після припинення спільного проживання відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Служба у справах дітей та сім`ї звернення позивача щодо вирішення питання встановлення годин спілкування з дитиною не розглядає, оскільки він не записаний батьком дитини.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Керекези Я.І. від 12.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання.
23.09.2025 до суду надійшла заява від представника третьої особи про розгляд справи без їх участі.
Ухвалою суду від 03.11.2025 у справі призначено генетичну експертизу.
27.01.2026 здійснено повторний авторозподіл судової справи та визначено головуючого суддю ОСОБА_8 .
Ухвалою суду від 20.02.2026 поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 04.03.2026 справу призначено до судового розгляду.
Судом встановлено наступні обставини:
Як вбачається з копії відповіді Переяславського відділу ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області від 07.06.2025 №916/30.7-32а, відповідно до актового запису про народження ОСОБА_9 , позивач не є батьком дитини.
До позову доданий акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 30.05.2025 №107, в якому зазначено, що позивач зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 . У період з 2017 по 2021 роки за цією адресою проживали ОСОБА_2 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До позову додані копії фотокарток, на яких спільно зображені позивач та малолітня дитина.
Згідно з висновком експерта №103-182-2025 від 30.01.2026, ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 практично доведено.
В суді позивач підтримав позовні вимоги, зазначив, що наразі не наполягає на зміні прізвища сина.
Відповідачка просила не змінювати прізвище сина на « ОСОБА_5 », оскільки для сина це буде психологічно важко.
ОСОБА_3 в суді повідомив, що знає позивача як свого батька, хоче щоб його прізвище було « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 ».
Норми права, застосовані судом:
Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та побатькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.
Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно з ч. 1 – 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка суду аргументів сторін, доказів.
У постанові ВС від 08.04.2026 у справі № 537/3041/24 зазначено, що Верховний Суд неодноразово вказував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Kalacheva v. Russia» (заява № 3451/05), зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
У рішенні від 29.04.2019 у справі «Mifsud v. Malta» (заява № 62257/15) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест – це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
У постанові ВС від 29.06.2022 у справі № 753/7395/20 зазначено, що презумпція на користь одного із батьків в справах щодо дітей, не підтверджується на рівні ООН, що випливає з Декларації або прецедентної практики ЄСПЛ, а також не відповідає позиції Ради Європи та більшості держав – членів Ради Європи. Таким чином слід зробити висновок про те, що, а ні законодавство України, а ні норми міжнародного права не містять норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом щодо дитини.
Зважаючи на те, що батьківство позивача відносно малолітнього ОСОБА_3 підтверджене висновком експерта, а також вбачається з інших досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача у цій частині.
З огляду на позицію сторін та інтереси малолітнього ОСОБА_3 , враховуючи його думку щодо зміни його прізвища, суд вважає за доцільне не змінювати прізвище дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши у графі батько « ОСОБА_1 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України».
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повне рішення складено 14.05.2026. 

Суддя Д. В. Свояк