РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року	Справа № 495/270/26	
 	Номер провадження 2/495/590/2026	

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі 
головуючого одноособово судді Мишка В.В.
при секретарі судового засідання Федорової Л.А.
за участю:
представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 – адвоката Садовського В.Є.
відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 
представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 – адвоката Фаркаш К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про захист немайнових прав дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист немайнових прав дитини, -
ВСТАНОВИВ:
15.01.2026 адвокат Садовський Василь Євгенович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Старкозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про захист немайнових прав дитини, у якому просить: визначити дитині чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, прізвище матері – « ОСОБА_4 »; провести державну реєстрацію народженої дитини чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зазначивши прізвище дитини « ОСОБА_4 », ім`я « ОСОБА_5 », та по-батькові « ОСОБА_6 », в графі батько – « ОСОБА_2 », в графі мати – « ОСОБА_1 » та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та судові витрати на правову допомогу. 
В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору за первісним позовом покликається на те, що  11 лютого 2025 року ОСОБА_1 (шлюбне прізвище ОСОБА_7 ) зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №31, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Шлюб розірвано.
Від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса народилась дитина чоловічої статті. Дитина проживає разом із позивачкою що підтверджується довідкою №14 від 05.11.2025 року.
З метою здійснення реєстрації народження дитини в органах РАЦСу позивач запропонувала відповідачу звернутись із спільною заявою та забезпечити дитині її особисте немайнове право на прізвище, ім`я, по-батькові. Відповідач не погоджується із визначенням дитині прізвища « ОСОБА_4 ».
Вказані обставини змушують позивача звернутись в інтересах своєї дитини до суду для вирішення дійсного спору та визначення дитині прізвища як у позивачки.
10.02.2026 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фаркаш К.В. подала до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 11.02.2025 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що вказаним відділом складено відповідний актовий запис №31 від 11.02.2025 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі №495/3692/25 про розірвання шлюбу - позовні вимоги Позивача задоволенні у повному обсязі. З зазначеним рішенням суду першої інстанції Відповідач був не згоден, як наслідок в тридцяти денний строк, було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі № 495/3692/25 про розірвання шлюбу про, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2025 у справі №495/3692/25, було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду. Дитина Позивача та Відповідача народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в період зареєстрованого шлюбу між Позивачем та Відповідачем. На дату народження дитини і Позивач і Відповідач мали спільне родинне прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується випискою новонародженого, яка наявна в матеріалах справи, тому фактично та юридично у Позивача та Відповідача було одне прізвищем сім`ї, формувало спільну ідентичність подружжя та природно передбачалося як базове сімейне прізвище для дитини. Зміна прізвища Позивача на дівоче відбулася 17.09.2025 року тобто, вже після народження дитини та є особистим волевиявленням Позивача, яке не може ретроспективно змінювати сімейно-правовий статус дитини, сформований на момент її народження, а також не повинно створювати підстав для односторонньої зміни її прізвища всупереч позиції другого з батьків. Дійсно з моменту народження дитина постійно проживає разом із Позивачем, що обумовлено виключно її малолітнім віком, фізіологічними потребами немовляти, необхідністю безперервного догляду та природним зв`язком матері й дитини в перші місяці життя. Разом з тим, таке фактичне проживання дитини з матір`ю жодним чином не означає усунення Відповідача від участі у житті дитини, його байдужість або відмову від виконання батьківських обов`язків. Навпаки, Відповідач свідомо та відповідально ставиться до свого батьківства, поважає роль матері, не чинить жодного психологічного чи правового тиску щодо місця проживання дитини, не створює конфліктних ситуацій та не має наміру порушувати звичний для дитини спосіб життя. Відповідач з моменту народження дитини активно бере участь у її утриманні, вихованні та розвитку, усвідомлюючи, що належне виконання батьківських обов`язків полягає не лише у формальному визнанні батьківства, а й у реальній турботі, підтримці та відповідальності. Він надав матеріальну допомогу, пов`язану з народженням дитини, що підтверджує його зацікавленість у створенні належних умов для її життя з перших днів. Сторони спільно зверталися до органів державної реєстрації актів цивільного стану для врегулювання питання прізвища дитини, що свідчить про готовність Відповідача до діалогу та пошуку компромісу. Проте Відповідач не погоджується з пропозицією Позивача щодо присвоєння дитині прізвища « ОСОБА_4 », оскільки вважає, що таке рішення порушує принцип рівності прав батьків, закріплений у Сімейному кодексі України, та фактично зводить позицію батька нанівець. Відповідач наполягає на тому, що питання прізвища дитини не може вирішуватися виключно на розсуд одного з батьків, особливо тоді, коли інший батько активно бере участь у житті дитини та належно виконує свої обов`язки. Беручи до уваги, що на момент народження дитини у батьків було спільне прізвище « ОСОБА_7 », що сторони продовжують перебувати у зареєстрованому шлюбі, а зміна прізвища Позивача відбулася вже після народження дитини, Відповідач вважає вимогу про присвоєння дитині прізвища « ОСОБА_4 » необґрунтованою, передчасною та такою, що суперечить як фактичним обставинам справи, так і принципам сімейного законодавства України. Відповідач категорично заперечує проти реєстрації дитини під прізвищем « ОСОБА_4 » та наполягає на необхідності всебічного, повного й об`єктивного врахування його позиції як відповідального та залученого батька, який має рівні права з Позивачем у вирішенні всіх питань, що стосуються дитини, у тому числі й визначення її прізвища. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 
10.02.2026 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фаркаш К.В. подала до зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист немайнових прав дитини, у якому просить: визначити народженій дитині 26.08.2025 року народження, чоловічої статті прізвище « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_5 » та по-батькові « ОСОБА_6 » народженій м. Одеса на підставі виписки про новонародженого від 26.08.2025 року, батьками якої є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 ; зобов`язати Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести державну реєстрацію народженої дитини чоловічої статі, яка народилась в м. Одеса на підставі виписки про новонародженого від 26.08.2025 року, зазначивши прізвище « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_5 » та по-батькові « ОСОБА_6 », в графі батько – « ОСОБА_2 », в графі мати – « ОСОБА_1 ».
В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом покликається на те, що ОСОБА_2 11.02.2025 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , який зареєстрований Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що вказаним відділом складено відповідний актовий запис №31 від 11.02.2025 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі № 495/3692/25 про розірвання шлюбу - позовні вимоги Позивача задоволенні у повному обсязі. З зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 був не згоден, як наслідок в тридцяти денний строк, було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі № 495/3692/25 про розірвання шлюбу про, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2025 у справі №495/3692/25, було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду. Згідно відомостей з офіційного веб порталу Судова влада України, судове засідання за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції призначено на 31.03.2026 о 16 год. 00 хв у приміщенні Одеського апеляційного суду за адресою: вулиця Івана та Юрія Лип, 24А, Одеса, Одеська область, 65078, колегією суддів Сегеда С.М.; Комлева О.С.; Громік Р.Д. тому на підставі вищезазначеного, шлюб між Позивачем та Відповідачем не розірвано. Позивач та Відповідач від шлюбу мають спільну малолітню дитину чоловічої статті, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина з`явилася на світ у період офіційно зареєстрованого шлюбу сторін, за наявності спільного родинного прізвища « ОСОБА_7 », яке на той момент було єдиним сімейним прізвищем подружжя, символізувало їх спільну сімейну ідентичність та природно сприймалося як базове прізвище сім`ї. Зміна прізвища Відповідача на дівоче відбулася вже після народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 та є виключно особистим волевиявленням Відповідача. З моменту народження дитина постійно проживає разом із матір`ю, що обумовлено її малолітнім віком, природними фізіологічними потребами немовляти та необхідністю безперервного догляду в перші місяці життя. Водночас таке проживання жодним чином не означає усунення батька від участі у вихованні та утриманні дитини, його байдужість або відмову від виконання батьківських обов`язків. Позивач як батько з перших днів народження дитини свідомо, активно та відповідально бере участь у її житті, утриманні та розвитку. Він надає матеріальну допомогу, пов`язану з народженням дитини, систематично щомісяця надає кошти на її утримання, цікавиться станом здоров`я дитини, бере участь у прийнятті важливих рішень щодо її догляду та виховання. Його поведінка свідчить про належне, сумлінне та відповідальне батьківство, а також про повагу до ролі матері та інтересів дитини. Однак, за останній період часу ОСОБА_1 не надає ОСОБА_2 здійснювати своє право на виховання дитини та бачитись з дитиною. Сторони зверталися до органів ДРАЦС для врегулювання питання прізвища дитини, що підтверджує прагнення ОСОБА_2 до діалогу, компромісу та мирного вирішення спору. Позивач послідовно пропонував варіант подвійного прізвища « ОСОБА_9 », розташованого відповідно до алфавітного порядку, що дозволяє врахувати інтереси обох батьків, зберегти сімейну спадкоємність та водночас відобразити особисту ідентичність матері. Позивач вважає що присвоєння дитині подвійного прізвища є найбільш збалансованим, справедливим та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки: зберігає зв`язок дитини з сімейним прізвищем, яке існувало на момент її народження; поважає право матері на її теперішнє прізвище; не ставить жодного з батьків у домінуюче чи дискримінаційне становище; відповідає принципу рівності прав батьків, закріпленому Сімейним кодексом України; забезпечує дитині стабільну та несуперечливу сімейну ідентичність. Практика присвоєння подвійних прізвищ дітям є поширеною та не створює юридичних проблем. Беручи до уваги, що на момент народження дитини сторони мали спільне прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою новонародженого, яка надана Відповідачем, а також що шлюб між ними зберігається, а також враховуючи активну участь Позивача у житті дитини та його добросовісне виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_2 вважає за необхідне визначити прізвище дитини як подвійне - « ОСОБА_9 », що забезпечить баланс прав обох батьків, стабільність сімейного становища дитини та відповідатиме її найкращим інтересам. Позивач наполягає на тому, що питання прізвища дитини не може вирішуватися одноосібно одним із батьків, а має ґрунтуватися на рівності, взаємній повазі та компромісі, яким у даному випадку є саме подвійне прізвище.
Процесуальні дії у справі.
16 січня 2026 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято позовну заяву до свого провадження та призначено підготовче засідання. 
11 лютого 2026 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Садовського В.Є. про заміну третьої особи по цивільній справі №495/270/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про захист немайнових прав дитини - задоволено. Замінено третю особу Службу у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради на належну третю особу - Службу у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у цивільній справі №495/270/26. Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Садовського Василя Євгеновича про витребування доказів по цивільній справі №495/270/26 – задоволено частково. Витребувано у Служби у справах дітей Старокозацької сільської ради висновок, щодо визначення прізвища дитині чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса у громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та у громадянки України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
11 лютого 2026 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист немайнових прав дитини до розгляду в одному провадженні з цивільною справою №495/270/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Старкозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про захист немайнових прав дитини.
03 квітня 2026 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Короткий виклад позицій сторін по справі
У судовому засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Садовський В.Є. зазначив, що дитина довгий час проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем. Дитина проживає, виховується в родині позивачки, з батьками позивачки, з братом, дідусем, бабусею, у середовищі де більшість родичів позивачки (сестра, дідусь, бабуся, батьки, брати) мають прізвище « ОСОБА_4 ». Вважають за доцільно визначити прізвище « ОСОБА_4 », з метою уникнення у майбутньому труднощів при вирішення побутових питань, зокрема при укладенні декларації з сімейним лікарем, влаштування до дитячого садка. Крім того, адвокат зазначив, що їх думку прізвище « ОСОБА_4 » не суперечить інтересам дитини, не впливатиме на участь відповідача у вихованні дитини та виконання обов`язку щодо її утримання. У зв`язку з цим просив суд задовольнити первісний позов у повному обсязі. 
У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Фаркаш К.В. заперечувала проти задоволення первісного позову, вказуючи, що він є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає найкращим інтересам дитини. Зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а дитина народилася у період його чинності за наявності спільного прізвища батьків « ОСОБА_7 ». Позивач за первісним позовом змінила прізвище лише 17.09.2025 року, тобто вже після народження дитини, що є її особистим рішенням і не може впливати на права та інтереси дитини. Вказала, що відповідач за первісним позовом належним чином виконує свої батьківські обов`язки: бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, надає фінансову допомогу, цікавиться станом її здоров`я та розвитком. Водночас упродовж останнього часу позивач за первісним позовом обмежує відповідача за первісним позовом у реалізації його права на участь у вихованні дитини. Зазначила, що у разі виникнення спору щодо визначення прізвища дитини він підлягає вирішенню судом із урахуванням найкращих інтересів дитини, при цьому статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків матері і батька щодо дитини. Дитина походить саме від батьків, а не від інших родичів (дідусів, бабусь тощо), незалежно від того, з ким вона фактично проживає. Крім того, звернула увагу суду на те, що заявлені позивачем за первісним позовом судові витрати на правничу допомогу не підтверджені належними доказами, не містять детального опису наданих послуг, виконаних робіт та витраченого часу, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. У межах зустрічного позову просить визначити дитині подвійне прізвище « ОСОБА_3 », що є логічним з огляду на встановлені обставини справи, оскільки дозволяє зберегти первісне сімейне прізвище, яке існувало на момент народження дитини, та водночас враховує прізвище матері. Таке рішення є компромісним, збалансованим і забезпечує рівність прав обох батьків. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічну позовну заяву.
У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 повністю підтримав думку свого адвоката. 
У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі згідно вимог діючого законодавства України та на підставі наявних в суді матеріалів. 
У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. 
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Дослідивши поданий первісний позов, зустрічний позов та письмові докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 11.02.2025 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , який зареєстрований Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що вказаним відділом складено відповідний актовий запис №31 від 11.02.2025 року.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі № 495/3692/25 про розірвання шлюбу - позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні у повному обсязі.
З зазначеним рішенням суду першої інстанції Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 був не згоден, як наслідок в тридцяти денний строк, було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025 року у справі № 495/3692/25 про розірвання шлюбу про, що ухвалою Одеського апеляційного суду від15.10.2025 у справі №495/3692/25, було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають спільну малолітню дитину чоловічої статті, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина з`явилася на світ у період офіційно зареєстрованого шлюбу сторін, за наявності спільного родинного прізвища « ОСОБА_7 », яке на той момент було єдиним сімейним прізвищем подружжя, символізувало їх спільну сімейну ідентичність та природно сприймалося як базове прізвище сім`ї.
Зміна прізвища позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на дівоче відбулася вже після народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 17.09.2025.
Під час державної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, сторони не дійшли згоди щодо визначення прізвища дитини. 
Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав до суду висновок служби у справах дітей щодо вирішення спору між батьками про визначення прізвища малолітньої дитини, з якого вбачається наступне. Малолітня дитина чоловічої статі народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Шлюб між батьками укладено 11.02.2025 року. Рішенням суду першої інстанції шлюб було розірвано, однак на даний час рішення оскаржується в апеляційному порядку, у зв`язку з чим шлюб юридично вважається таким, що не припинений на момент розгляду справи. Станом на момент підготовки висновку державна реєстрація народження дитини не проведена, що зумовлено відсутністю згоди між батьками щодо визначення прізвища дитини. Після народження дитина проживає разом із матір`ю, що обумовлено її малолітнім віком, фізіологічними потребами та необхідністю постійного догляду. Разом з тим встановлено, що батько дитини з моменту народження дитини бере участь у її житті, надає матеріальну допомогу на утримання дитини, цікавиться станом здоров`я та розвитком дитини та не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З наданих матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що батько має намір брати активну участь у вихованні та утриманні дитини, підтримувати з нею стабільний зв`язок та забезпечувати її розвиток. Водночас між батьками існує конфлікт, що проявляється, зокрема, у відсутності взаєморозуміння щодо основних питань виховання дитини, спорі щодо визначення прізвища дитини та обмеженні можливості батька спілкуватися з дитиною. Станом на сьогодні сторони не досягли згоди щодо визначення прізвища дитини. За результатами бесіди Службою встановлено, що батько пропонує визначити дитині подвійне прізвище, утворене від прізвищ обох батьків, у алфавітному порядку, а саме ОСОБА_3 . Мати наполягає на визначенні прізвища дитини за своїм прізвищем або подвійного прізвища із зазначенням її прізвища першим. Разом з тим встановлено, що між батьками відсутній спір щодо визначення власного імені дитини. Сторони досягли згоди щодо присвоєння дитині імені « ОСОБА_5 ». Таким чином, спір між батьками носить частковий характер та стосується виключно визначення прізвища дитини. Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. У разі, якщо батьки мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. У випадку виникнення спору між батьками щодо прізвища дитини, такий спір вирішується органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Служба у справах дітей виходить з того, що при вирішенні даного спору необхідно враховувати не інтереси кожного з батьків окремо, а перш за все інтереси дитини. З урахуванням встановлених обставин Служба зазначає, що обидва батьки мають рівні права щодо дитини та не позбавлені батьківських прав; батько дитини не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та проявляє зацікавленість у житті дитини; дитина має право на збереження зв`язку з обома батьками. Надання дитині прізвища лише одного з батьків в умовах наявного спору може створити дисбаланс у реалізації батьківських прав. Служба також враховує, що подвійне прізвище забезпечує збереження зв`язку дитини з обома батьками, відповідає принципу рівності батьків, є поширеною практикою та не створює правових перешкод, а також сприяє формуванню сімейної ідентичності дитини. Служба у справах дітей зазначає, що при визначенні порядку розташування прізвища у подвійного прізвища дитини необхідно виходити не з формального підходу, а з урахування фактичних обставин життя дитини та її найкращих інтересів. Встановлено, що малолітня дитина з моменту народження проживає разом із матір`ю, яка здійснює щоденний догляд, забезпечує її життєві потреби, медичне обслуговування та виховання. З огляду на малолітній вік дитини, її фізіологічну залежність від матері та необхідність постійного догляду, саме мати є особою, з якою дитина має найбільш тісний фактичний та соціальний зв`язок на даний час. У таких умовах визначення прізвища матері першим у складі подвійного прізвища: 1) забезпечує стабільність ідентифікації дитини у повсякденному житті; 2) відповідає фактичним умовам її проживання та виховання; 3) не порушує прав батька, оскільки його прізвище також включається до складу подвійного прізвища. Служба також враховує, що визначення черговості прізвищ не впливає на обсяг батьківських прав та обов`язків і не створює переваг одного з батьків у правовому статусі. З урахуванням викладеного, служба вважає доцільним визначити подвійне прізвище дитини із зазначенням прізвища матері першим, а саме ОСОБА_11 . Зважаючи на відсутність згоди між батьками та необхідність забезпечення прав дитини на ім`я і державну реєстрацію народження, вирішення даного спору є невідкладним. Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради вважає доцільним визначити дитині подвійне прізвище, утворене від прізвища обох батьків, а саме прізвище « ОСОБА_11 », та ім`я « ОСОБА_5 », що відповідатиме інтересам дитини.
Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Згідно ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік-батьком дитини.
Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитині визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Статтею 146 СК України передбачено, що ім`я дитини визначається за згодою батьків. Ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. Спір між батьками щодо імені дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Статтею 147 СК України передбачено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина з моменту народження має право на ім`я та громадянство. Місце і порядок реєстрації народження дитини визначаються сімейним законодавством, реєстрацію актів цивільного стану, а підстави і порядок набуття та зміни громадянства визначаються Законом України «Про громадянство України», іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Постановою Верховної Ради №789-XIIвід 27.02.91 свідчить, що дитина реєструється відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а уразі народження дитини мертвою-не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.
За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Пунктом 2 Глави 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:
а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.
б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;
в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу(форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;
г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть(форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;
ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 3 розділу ІІ Правил встановлено для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.
Пунктом 21 Правил передбачено, якщо батьки мають спільне прізвище, це прізвище присвоюється і дітям. У разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків, крім випадків, коли відповідно до цих Правил проведення такої реєстрації здійснюється без їх присутності.
У разі присвоєння дитині подвійного прізвища батьки зазначають у заяві про державну реєстрацію народження, з якого прізвища (батька чи матері) має починатись прізвище дитини.
У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчено, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.
За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.
Відсутність реєстрації народження дитини порушує її особисте немайнове право на ім`я. Тому в інтересах дитини питання щодо визначення прізвища дитини підлягає розгляду в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено законом або договором.
У зв`язку з неможливістю реєстрації народження дитини в органах ДРАЦС без спільної заяви батьків, що мають різні прізвища ефективним способом захисту особистих немайнових прав малолітнього сина сторін є визначення судом подвійного прізвища дитині « ОСОБА_11 ». 
Рішення суду про визначення прізвища дитини необхідно для реєстрації народження дитини в органах ДРАЦС.
Суд виходить з вимог ст. ст. 12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України.
Зважаючи на те, що у сторін виник спір щодо визначення прізвища дитині, суд доходить висновку, що вимоги первісного та зустрічного позову підлягають частковому задоволенню, та визначення прізвища дитині « ОСОБА_11 » не буде суперечити інтересам новонародженої дитини та не порушує прав мати та батька дитини.
Розподіл судових витрат.
Щодо витрат на правничу допомогу. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно матеріалів справи позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 та її адвокатом Садовським В.Є. не подано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Стороною відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом заявлено клопотання про відмову у задоволенні заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги.
Проте документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), опис виконаних робіт, які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінивши надані докази суд дійшов висновку, що відстуні підстави для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.
Щодо судового збору. 
Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання первісного позову ОСОБА_1 сплатила 1 211, 20 грн. судового збору, а позовні вимоги задоволено частково.
У зв`язку з цим з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягає стягненню половина від суми сплаченого ОСОБА_1 судового збору у розмірі 665, 60 грн.
Керуючись ст. ст.121,122,133,141,142,144-147 Сімейного Кодексу України, ст. ст.4,5,12,13,81,89,258-259,268, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про захист немайнових прав дитини – задовольнити частково.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист немайнових прав дитини – задовольнити частково. 
Визначити народженій дитині 26.08.2025 року, чоловічої статті прізвище « ОСОБА_11 », ім`я « ОСОБА_5 », та по-батькові « ОСОБА_6 », народженій в м. Одеса на підставі виписки про новонародженого від 26.08.2025 року, батьками якої є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .
Провести державну реєстрацію народженої дитини чоловічої статі, яка народилась в м. Одеса на підставі виписки про новонародженого від 26.08.2025 року, зазначивши прізвище « ОСОБА_11 », ім`я « ОСОБА_5 » та по-батькові « ОСОБА_6 », в графі батько – « ОСОБА_2 », в графі мати – « ОСОБА_1 ». 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 сплачений судовий збір за первісним позовом у розмірі 665 гривень 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складений 04.05.2026 року.

Суддя Віталій МИШКО