Справа №522/8099/24
Провадження №1-кп/522/1624/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №12024163510000125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2024 року, на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березівки, Одеської області, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на території міста Одеси проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 24.04.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.ч.1,2,3 ст.185 КК України до покарання позбавлення волі строком на 3 роки, 
- 07.05.2021 Суворовським районним судом міста Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, 
- 14.02.2022 року Суворовським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.186, ст.126-1, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, із приєднанням невідбутого покарання призначеного Суворовським районним судом м. Одеси 07 травня 2021 року до остаточного покарання позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробовуванням строком на 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 
- 21.03.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси за вчинення 14.02.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на підставі ст.71 КК України, із частковим приєднанням невідбутої частини покарання призначеного Суворовським районним судом м. Одеси 14.02.2022 року до остаточного покарання позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 
адвоката - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених слідством обставинах, маючи прямий умисел на зберігання вибухових пристроїв, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, заволодів одною бойовою ручною осколочною гранатою РГД-5 споряджену запалом УЗГМ-2 з маркуванням на корпусі «^-5487 Т» та з маркуванням на запалі, на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583», та достовірно знаючи, що дана граната є вибуховим пристроєм, який виключений із вільного обігу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї дії, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, забрав її собі, обернувши її у своє володіння тим самим незаконно придбав. Після чого ОСОБА_3 , без передбаченого на те законом дозволу, розпочав незаконно її зберігати при собі, з метою подальшого збуту, маючи при цьому достатньо часу для добровільної здачі органам влади у встановленому законом порядку.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на збут вибухових пристроїв,
ОСОБА_3 підшукав особу якій мав на меті збути одну бойову осколочну гранату
РГД-5 споряджену запалом УЗГМ-2 з маркуванням на корпусі «^-5487 Т» та з маркуванням на запалі, на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583», попередньо обумовивши із нею дату, час, та місце передачі, а також суму грошової винагороди у розмірі 2 000 гривень.
У подальшому, 22 лютого 2024 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_3 маючи прямий умисел, направлений на зберігання, носіння, та збут вибухових пристроїв, діючи з корисливих мотивів, взяв вище указану осколочну гранату РГД-5 споряджену запалом УЗРГМ-2 з маркуванням на корпусі «^-5487 Т» та з маркуванням на запалі, на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583» помістивши її до полімерного пакету із ліпкою стрічкою, транспортував за адресою: м. Одеса, вул. Транспортна 7а, яку при особистій зустрічі передав із рук в руки ОСОБА_6 , тим самим незаконно збув вибуховий пристрій, а саме: одну бойову осколочну гранату РГД-5 споряджену запалом УЗРГМ-2 з маркуванням на корпусі «^-5487 Т» та з маркуванням на запалі, на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583», отримавши від ОСОБА_6 грошову винагороду у розмірі 2 000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання, збут вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених слідством обставинах, маючи прямий умисел на зберігання бойових припасів, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, заволодів ста двадцятьма п?ятьма патронами 5,45-мм, та достовірно знаючи, що дані патрони є військовими, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї дії, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, забрав їх собі, обернувши їх у своє володіння, тим самим незаконно придбав, після чого без передбаченого на те законом дозволу розпочав незаконно їх зберігати при собі, без передбаченого законом дозволу, маюч» при цьому достатньо часу для добровільної здачі органам влади у встановленому законом порядку.
У подальшому, 22 лютого 2024 року під час обшуку за місцем мешкання
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та вилучено сто двадцять п?ять патронів 5,45-мм, які є військовими патронами, з яких: сто двадцять патронів споряджені кулями зі сталевим осердям; п?ять патронів споряджені трасуючими кулями. Сто двадцять п?ять патронів призначені для стрільби з автоматів конструкції Калашникова АК-74, АКС-74, АКС-74У, ручного кулемету РПК-74, їх модифікацій та іншої зброї відповідного калібру. Вище указані патрони виготовлені промисловим способом, та придатні до стрільби.
Так, ОСОБА_3 , незаконно придбав та незаконно зберігав вище указані бойові припаси без передбаченого законом дозволу за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаних кримінальних правопорушень, та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті. 

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання, збут вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, та придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.
Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує рецидив злочинів.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ступеню тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначеної однієї пом`якшуючої покарання обставини, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, так як його виправлення, та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства, та менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

21.03.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 було засуджено, та зазначений вирок суду набув законної сили. Після чого було встановлено, що указаний засуджений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 22.02.2024 року вчиненого до постановлення попереднього вироку, тому є підстави для застосування вимог ч.4 ст.70 КК України.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 21.03.2024 року, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, із призначенням остаточного виду та розміру покарання.
На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання, по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 11.03.2026 року по день набрання цього вироку суду законної сили з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.124 КПК України суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави України документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: за проведення судової експертизи за №СЕ-19/116-24/3417-ВТХ від 26.03.2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп., за проведення судової експертизи за №СЕ-19/116-24/3622-ІТ від 4.03.2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп., за проведення експертизи за №СЕ-19/116-24/4108-БД від 17.04.2024 року у розмірі 5984 грн. 88 коп., а всього на загальну суму у розмірі 9014 грн. на користь держави України.
Суд вважає, що у подальшому застосуванні арештів, які були накладені, згідно до ухвал Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року відпала потреба, тому їх необхідно скасувати, на підставі ст.174 КПК України, а саме на речові докази: 
- мобільний телефон марки «Nokia 5300» у корпусі червоно-срібного кольору, який поміщено до сейф-пакету PSP 1221149; 
- грошові кошти у сумі 2 000 гривень, 4 банкноти номіналом 500 гривень, 1)ЗЗ83751119; 2)ВХ4339856; 3)МБ5757431;4) ЗД3786887. 
- корпус гранати з маркуванням «^-5487 Т» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ 1006774; - запал типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ1006775. - предмети, зовні схожі на бойові патрони 5,45 мм у кількості 125 шт., які поміщено до сейф-пакету WAR 2065693.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно використано як засіб чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
У зазначеному прокурором формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, будь-які посилання на використання обвинуваченим ОСОБА_3 мобільного телефону «Nokia 5300» у корпусі червоно-срібного кольору, як знаряддя злочину відсутні, тому до цього мобільного телефона не може бути застосована спеціальна конфіскація, та указаний мобільний телефон підлягає поверненню своєму власнику, а саме вище зазначеному обвинуваченому. Вище указаної правової позиції дотримується також і Верховний Суд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, відповідно до постанови суду від 07 травня 2025 року справа №335/12523/23, провадження № 51-3838км24.
Відповідно до ст.96-1, ст.96-2 КК України необхідно застосувати спеціальну конфіскацію, та речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти у сумі 2 000 гривень, 4 банкноти номіналом 500 гривень, 1)ЗЗ83751119; 2)ВХ4339856; 3)МБ5757431;4) ЗД3786887, які були використані, як засіб вчиненнякримінального правопорушення конфіскувати на користь держави України. 
Керуючись ст.ст.100,124, 174, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі – 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців. 
Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 4.05.2026 року у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців, більш суворим покаранням призначеним за вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 21.03.2024 року у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, та остаточно призначити йому покарання - позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців.
Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 11.03.2026 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.03.2026 року по день набрання цього вироку суду законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Залишити міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеському слідчому ізоляторі» до набрання вироком законної сили.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року, а саме на: - мобільний телефон марки «Nokia 5300» у корпусі червоно-срібного кольору, який поміщено до сейф-пакету PSP 1221149; - грошові кошти у сумі 2 000 гривень, 4 банкноти номіналом 500 гривень, 1)ЗЗ83751119; 2)ВХ4339856; 3)МБ5757431;4) ЗД3786887. - корпус гранати з маркуванням «^-5487 Т» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ 1006774; - запал типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ1006775. - предмети, зовні схожі на бойові патрони 5,45 мм у кількості 125 шт., які поміщено до сейф-пакету WAR 2065693,
– скасувати.

Речові докази: 
- корпус гранати з маркуванням «^-5487 Т» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ 1006774, - запал типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі «210-80 УЗРГМ-2 583» вилучено та поміщено до сейф-пакету АВ1006775, - предмети, зовні схожі на бойові патрони 5,45 мм у кількості 125 шт., які поміщено до сейф-пакету WAR 2065693 - звернути в дохід Держави України, шляхом передачі до Збройних Сил України.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Nokia 5300» у корпусі червоно-срібного кольору, який поміщено до сейф-пакету PSP 1221149 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю.
До речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 2 000 гривень, 4 банкноти номіналом 500 гривень, 1)ЗЗ83751119; 2)ВХ4339856; 3)МБ5757431;4) ЗД3786887 - застосувати спеціальну конфіскацію, в порядку ст.96-1 КК України, та конфіскувати зазначені речові докази на користь держави України.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 9014 грн. на користь держави України.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд. 
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1