Справа № 375/763/26
Провадження № 2/375/813/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Антипенка В. П.,
за участю секретаря судового засідання Голованової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 28971,39 грн заборгованості за кредитом, а також судові витрат по справі.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.03.2021 між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн. Додатковим договором про транш № 1 відповідачу було надано обумовлену суму кредиту 10.03.2021. 
Відповідач всупереч умовам кредитного договору кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 28971,39 грн, у тому числі тіло кредиту 5999,08 грн, відсотків – 22972,31 грн.

24.04.2026 представник відповідачки надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Свої заперечення представник мотивував тим, що Рокитнянським районним судом Київської області було розглянуто справу № 375/730/23 (рішення від 12.06.2023) за позовом КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 . За результатами розгляду було видано виконавчий лист від 20.07.2023 року про стягнення заборгованості в розмірі 22 691,73 грн.
На підставі вказаного виконавчого документа 19.06.2025 було відкрито виконавче провадження №78407616. 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 14.11.2025 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.
Таким чином, сума заборгованості, яка існувала на момент подання першого позову, була повністю примусово стягнута та отримана позивачем у листопаді 2025 року. Подання нового позову про стягнення тих самих коштів (тіла кредиту) є спробою подвійного стягнення, що суперечить принципу справедливості та нормам цивільного права.
Представник вказує на те, що оскільки у 2023 році позивач уже звернувся до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості, він тим самим змінив строк виконання зобов`язання на "достроковий". З цього моменту нарахування відсотків за ставкою 84% річних, передбаченою договором, є неможливим та несправедливим.
29.04.2026 представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги. 
Представник позивача вказує на те, що предметом позовних вимог у справі № 375/730/23, було прострочене тіло та заборгованість по сплаті процентів за період з 30.04.2021 по 14.04.2023, що водночас нівелює будь-які твердження Відповідача про нібито «дострокове» стягнення заборгованості у справі № 375/730/23. Додатково даний факт підтверджується наданою суду представником самого ж відповідача копією рішення у справі № 375/730/23, зі змісту якого чітко вбачається предмет позовних вимог у справі № 375/730/23 – прострочена до сплати заборгованість по тілу та процентам станом на 14.04.2023. 
А тому представник вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 30.03.2026 провадження по справі було відкрито.
У судове засідання сторони спору не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. 
Згідно з ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити:
-чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах;
-чи наданий кредит позивачем відповідачу;
-чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору;
-чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту;
Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов
Судом встановлено, що 10.03.2021 між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № В53/004/21/209/09.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язається повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 
Пунктом 3.2 встановлено стандартну процентну ставку на рівні 84% річних. Кількість днів у році приймається за 365.
Відповідно до умов додаткового договору про транш № 1 від 10.03.2021, строк кредитування визначено з 10.03.2021 по 10.03.2026, та погоджено графік платежів.
Договір підписано сторонами.
За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами.
Щодо підтвердження факту надання кредиту позивачем відповідачу
Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції № 23220 від 10.03.2021 на рахунок відповідача цього ж дня було перераховано 10000,00 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов`язання за кредитним договором, та доведено цей факт належними та допустимими доказами.
Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору
Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 12.06.2023 по справі № 375/730/23 (провадження № 2/375/229/23) було ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В53/004/21/209/09 від 10.03.2021 у сумі 20007,73 грн., що складається з: 3831,60 грн. - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 16176,13 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 30.04.2021 по 14.04.2023.
При розгляді справи № 375/730/23 судом встановлено, що 10.03.2021 між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір кредитної лінії № В53/0044/21/209/09 про надання коштів у позику, а також укладено Додатковий договір про транш № 1 до Кредитного договору, відповідно до яких відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 000 грн під змінювану процентну ставку в розмірі 84 % річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Водночас у п. 3 Додаткового договору сторони погодили графік платежів по кредиту та процентам. 
Станом на 14.04.2023 існувала заборгованість в сумі 20 007,73 грн, що складається з: 3831,60 грн - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 16 176,13 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 30.04.2021 по 14.04.2023.
На підставі виконавчого листа, виданого Рокитнянським районним судом Київської області 20.07.2023 № 2/375/229/23, було відкрито виконавче провадження № 78407616, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Кредтної спілки "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ" 22691,73 грн. заборгованості. 
Вказане виконавче провадження 14.11.2025 було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», (фактичне повне виконання рішення суду).
Отже, з відповідачки за судовим рішенням від 12.06.2023 фактично стягнуто 3831,60 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту; 16 176,13 грн - заборгованості по сплаті процентів за період з 30.04.2021 по 14.04.2023, за тим самим кредитним договором, за яким позивач просить стягнути заборгованість у справі № 375/763/26.
При цьому суд звертає увагу на те, що розрахунок ціни позову у справі, яка розглядається, зроблений позивачем за період з 15.04.2023 по 10.03.2026, тобто після граничної дати, до якої стягнута із відповідачки заборгованість відповідно до рішення суду від 12.03.2023. 
Як було встановлено судом, відповідно до умов додаткового договору про транш № 1 від 10.03.2021, строк кредитування визначено з 10.03.2021 по 10.03.2026, та погоджено графік платежів.
А тому суду належить вирішити, яка сума тіла кредиту залишилася несплаченою після 14.04.2023, та за якою ставкою слід нараховувати відсотки з 15.04.2023 по 10.03.2026, відповідно до умов договору, чи 3% річних, як на те вказує відповідач.
Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, судом вставнолено таке.
Як було встановлено рішенням суду від 12.06.2023, станом на 14.04.2023 сума простроченої заборгованості по тілу кредиту становила 3831,60 грн., яка була погашена відповідачкою 13.11.2025, що підтверджується розрахунком заборгованості позивача та узгоджується із відомостями виконавчого провадження. Всього з 10.03.2021 по 25.03.2026 відповідачкою сплачено 4000,92 грн. тіла кредиту.
Отже, непогашена сума тіла кредиту становить 10000,00 – 4000,92 грн. = 5999,08 грн., яку слід стягнути із відповідача.
Щодо нарахування відсотків, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням суду від 12.06.2023 з відповідачки стягувалася заборгованість за відсотками за період з 30.04.2021 по 14.04.2023.
При цьому строк кредитування сторонами визначено з 10.03.2021 по 10.03.2026, у межах якого позивач просить стягнути заборгованість.
Отже, звертаючись до суду у 2023 році, позивач не змінив строк виконання зобов`язання на "достроковий", як про це зазначає представник відповідача у відзиві на позов. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Оскільки у судовому провадженні 2023 року позивач не скористався своїм правом вимагати дострокового повернення частини позики, а лише стягував поточну заборгованість, яка виникла станом на дату подання позову, то у справі, яка розглядається, немає підстав для застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (пред`явлення позову). 
Тобто, звертаючись до суду з позовом у 2026 році, позивач в межах строку кредитування просить стягнути із відповідача решту відсотків з розрахунку 84% річних, нарахованих з 15.04.2023 по 10.03.2026, тобто по день закінчення строку кредитування.
А тому відсотки слід обрахувати, виходячи із узгодженого сторонами кредитного договору строку кредитування, (з 15.04.2023 по 10.03.2026) та ставки (84% річних), з урахуванням несплаченої суми тіла кредиту у розмірі 5999,08 грн.:
з 15.04.2023 по 10.03.2026 – 1061 день; 84% : 365 днів = 0,23% в день;
1061 х 0,23 = 244,03 %.
5999,08 грн. х 244,03% = 14 639,55 грн.
Із вказаного розрахунку вбачається, що нарахування відсотків відбувалося у межах строку дії кредитного договору та відповідно до процентної ставки, обумовленої сторонами кредитного договору та вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», пунктом 5 якої встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Отже, з відповідача належить стягнути 20 638,63 грн, у тому числі тіло кредиту 5999,08 грн, відсотків – 14 639,55 грн.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач просить стягнути із відповідача 28971,39 грн. Водночас судом вирішено стягнути 20 638,63 грн, що становить 71,2 %.
Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути (3328 х 71,2%) = 2369,53 грн. витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором від 10.03.2021 № В53/004/21/209/09 станом на 10.03.2026, у розмірі 20 638,63 (двадцять тисяч шістсот тридцять вісім гривень 63 коп.) грн., у тому числі: 5999,08 грн тіла кредиту та 14 639,55 грн. відсотків.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 2369,53 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять гривень 53 коп) грн. витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повне найменування сторін:
позивач: Кредитна спілка «Центр фінансових послуг», 01133, м.Київ вул. Жилянська,68 приміщення 321 кімната 2, код ЄДРПОУ 37917325.
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В. П. Антипенко