УХВАЛА

17 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/133/26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В. 
розглянувши заяву  ОСОБА_1 
про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І.
у справі №911/133/26

за позовом  ОСОБА_1 
до Садівничого товариства "Заліське"
про визнання недійсним рішення зборів,-

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Садівничого товариства "Заліське" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Садівничого товариства "Заліське", що відбулися 25.09.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальні збори Садівничого товариства "Заліське" проведені всупереч вимогам чинного законодавства, чим порушено корпоративні права ОСОБА_1 .
Господарський суд Київської області ухвалою від 03.02.2026 відмовив у відкритті провадження у справі №911/133/26 за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Заліське" про визнання недійсним рішення загальних зборів, що відбулися 25.09.2021, на підставі п.2 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 08.04.2026 залишив без змін ухвалу Господарського суду Київської області від 03.02.2026 у справі №911/133/26.
28.04.2026 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.02.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі №911/133/26.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026 для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №911/133/26 визначено колегію суддів у складі: Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.
11.05.2026 та 12.05.2026 від ОСОБА_1 надійшли дві заяви (№11 та №12) про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26.

Ухвалою Верховного Суду від 15.06.2026 заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26 визнано необґрунтованими. Передано матеріали справи №911/133/26, наявні в суді касаційної інстанції, на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І.

За результатами авторозподілу для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. у справі №911/133/26 визначено суддю Жукова С.В., про що свідчить протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2026.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 №11 про відвід судді суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26, Суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на таке.

У вказаній заяві ОСОБА_1 №11 про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26 заявник посилається на п.5 ч.1 ст.35 ГПК України та зазначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Зокрема, в заяві №11 ОСОБА_1 зазначає таке:

- 28.04.2026 о 17:53 до "електронного кабінету" ОСОБА_1 по справі №361/5524/19 надійшов документ: "(ЄДСР) ст. 234 ГПК (з ЕЦП суддів та більше) Винесено ухвалу ВС"; 28.04.2026 о 22:23 до "електронного кабінету" ОСОБА_1 по справі №361/5524/19 надійшов документ: "(ЄДСР) (з та більше ЕЦП суддів) п. 3 ст. 34 ГПК ОКРЕМА ДУМКА СУДДІ"; ці два документа стали підставою для того, щоб позивач заявив відвід колегії суддів: головуючий суддя - Кібенко О.Р., суддя Бакуліна С.В., суддя Студенець В.І.;

- відповідач не оскаржував в апеляційному порядку рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.05.2023 у справі №361/5524/19; ГПК України чітко і однозначно встановив, що рішення суду першої інстанції можна оскаржити до суду касаційної інстанції тільки після апеляційного перегляду справи;

- позивач не просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, які в своїй ухвалі вказала колегія суддів; ГПК України чітко і однозначно встановив, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду можлива або за клопотанням сторони, або за ініціативою суду; в своєму клопотанні позивач не просив з таких підстав передавати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а це означає, що судді не сказали правду, коли зазначили, що задовольнили клопотання саме позивача, хоча і частково;

- Велика Палата Верховного Суду повернула справу колегії суддів для розгляду; "чи може Колегія суддів Касаційного Господарського Суду: Головуючий суддя - Кібенко О. Р., суддя Бакуліна С. В., та суддя Студенець В. І. так вигадувати підстави для того, щоб … Для чого? Для чого Колегія суддів ВИГАДУЄ ПІДСТАВИ?";

- 22.04.2026 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав і цінних паперів Касаційного Господарського Суду постановив ухвалу, якою повернув справу колегії суддів для розгляду; "на думку позивача, Колегії суддів Касаційного Господарського Суду: Головуючий суддя - Кібенко О. Р., суддя Бакуліна С. В., та суддя Студенець В. І., знову, вигадала підстави…Для чого? Для чого Колегія суддів ВИГАДУЄ ПІДСТАВИ ?";

- судді Бакуліна С.В. Кібенко О.Р. та Студенець В.І, висловили окрему думку про те, що ч.6 ст.303 ГПК передбачає можливість повернення справи відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті), для розгляду саме Великою Палатою Верховного Суду, однак не передбачає такої можливості після передання справи на розгляд Палати (як у цьому випадку); "А чи мали право суддя Бакуліна С.В., суддя Кібенко О.Р., та суддя Студенець В.І., висловлювати "окрему думку" в даному випадку? Господарським Процесуальним Кодексом України встановлена можливість суддям висловлювати окрему думку виключно з питань про передачу (відмову у передачі) Справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, але ні в якому випадку не з питань повернення";

- 25.10.2023 Верховний Суд у складі Колегії суддів Касаційного Господарського Суду: головуючий суддя - Кібенко О.Р., суддя Бакуліна С.В. та суддя Студенець В.І. постановила ухвалу у справі №910/1338/21 про передачу справи на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; 11.03.2024 Верховний Суд у складі суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного Господарського Суду постановив ухвалу у справі №910/1338/21, якою справу повернув колегії суддів для розгляду; в тексті цієї ухвали було зазначено, що: "ГПК України не містить положень, як діяти палаті у випадку встановлення порушення порядку для передачі справи на її розгляд...; …є вже усталеною практикою об`єднаних палат Касаційного господарського суду, Касаційного адміністративного суду та Касаційного цивільного суду повернення справи відповідній колегії, коли встановлено відсутність підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати"; "Позивач констатує, що суддя Бакуліна С. В., суддя Кібенко О. Р., та суддя Студенець В. І., в різних справах, але до одних і тих самих процесуальних норм, та при однакових правових обставинах, мають "різні думки";

- "Позивач вивчив інші, різні справи в яких суддя Бакуліна С. В., суддя Кібенко О. Р., та суддя Студенць В. І., або в одній Колегії, або в складі різних колегій, або в складі колегій відповідних палат, стикалися з питаннями передачі справ, на розгляд Палати, відповідно до ст. ст. 302, 303, Господарського Процесуального Кодексу України, і встановив, що ці судді як передавали справи на розгляд палат так і повертали справи, а "окрему думку" про те, що так не можна робити висловили тільки у Справі №361/5524/19";

- "Окремо, про "межі розгляду Справи", при передачі Справи на розгляд палат, відповідно до ст. ст. 302, 303 Господарського Процесуального Кодексу України. І знову приклад із судової практики судді Бакуліної С. В., судді Кібенко О. Р., та судді Студенця В.І."; 11.03.2024 Верховний Суд у складі суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного Господарського Суду постановив ухвалу у справі №910/1338/21, якою справу повернув колегії суддів для розгляду; в тексті цієї ухвали було зазначено, що: " Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі палати, діє як суд касаційної інстанції відповідно до меж розгляду справи судом касаційної інстанції, що визначені у статті 300 ГПК України. Тому суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати з урахуванням доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції; "У Справі № 361/5524/19 жоден із скаржників не заявляв про необхідність предачі Справи на розгляд палат з підстав які написали суддя Бакуліна С. В., суддя Кібенко О. Р. та суддя Студенць В. І.".

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною першою статті 35 ГПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Приписами частини четвертої статті 35 ГПК України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 9901/22/17).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Особа яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі потрібно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У межах суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; "Хаушільдт проти Данії" (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Суд неодноразово наголошував, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій суддів під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці суддів, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів їх безсторонність.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Верховний Суд виходить з імперативного припису частини четвертої статті 35 ГПК України та того, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (аналогічні висновки викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

З огляду на викладене, саме по собі посилання заявника на участь судді у розгляді інших справ, навіть подібних за фактичними обставинами або правовим регулюванням та висновки суду висловлені за змістом таких судових рішень, як і незгода або суб`єктивне ставлення заявника до них не свідчить про наявність упередженості. Сам факт ухвалення судових рішень не може бути доказом упередженості, якщо не доведено наявність особистої зацікавленості. При цьому перелічені у заяві ОСОБА_1 доводи не узгоджуються із вищенаведеними нормами законодавства, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів, які могли б бути перевіреними та/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у їх об`єктивності і неупередженості, з якими процесуальне законодавство пов`язує наявність підстав для відводу судді у розумінні приписів статті 35 ГПК України.

З урахуванням наведеного, доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26 не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 35 ГПК України для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність суддів при розгляді цієї справи, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Кібенко О.Р., Бакуліної С.В., Студенця В.І. від розгляду справи №911/133/26. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Жуков