ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/724/26 Справа № 199/8919/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - КОРНЄЄВА В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності   адвоката Ігнатова Є.Є.,
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року встановлено, що водій ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, повторно протягом року вчинив аналогічне правопорушення, а саме: 11.06.2025 року в 11-55год. в м. Добропілля, вул. Мира, керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер з позитивним показником 0,54 проміле під відеозапис на бодікамеру поліцейського, від керування транспортним засобом відстронений, чим порушив п.2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року. Клопотання мотивує тим, що розгляд справи було здійснено за його відсутністю, а оскаржену постанову судді 1-ї інстанції на руки не отримував, як і виклики в судове засідання. Звертає увагу, що він є діючим військовослужбовцем, а тому обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду.
В апеляційній скарзі просить постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року відносно нього скасувати, провадження в праві закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що розгляд справи звівся до того, що суддя просто виніс постанову за його відсутністю, нехтуючи його правами, передбаченими Конституцією України, КУпАП та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вважає, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи.
Адвокат Ігнатов Є.Є. в доповненні до апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази факту зупинки транспортного засобу саме під керуванням ОСОБА_1 .
Вважає, що з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачаються ознаки його коригування, адже відеозапис є небезперевним. Вказане підтверджується тим, що на відеозаписі відсутній проміжок часу з 11:57 год. по 14:08 год., що свідчить про його фрагментарність та ставить під сумнів повноту й достовірність зафіксованих подій. 
Звертає увагу, що у протоколі зазначено час керування транспортним засобом як 11.06.2025 року о 00:00 год., що не узгоджується з відеозаписом, наявним у матеріалах справи, та свідчить про наявність істотних суперечностей у доказах. 
Зауважує, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та чинного на момент події свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драгер 6810 № 0930, що ставить під сумнів належність і допустимість отриманих із його використанням доказів.
Зазначає, що перед використанням приладу «Drager Alkotest» працівниками поліції не було здійснено контрольний (пробний) забір повітря, що є обов`язковою умовою належного застосування зазначеного технічного засобу. Недотримання вказаної процедури ставить під сумнів достовірність отриманих результатів вимірювання та, відповідно, їх допустимість як доказу у справі.
Наголошує, що після проведеної процедури огляду працівниками поліції, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 859 від 11.06.2025 року, результат огляду становить 0,000 проміле, що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на момент проведення огляду. Зазначене, у сукупності з іншими обставинами справи, ставить під сумнів достовірність результатів первинного огляду, проведеного працівниками поліції.
Вважає, що оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ЗСУ, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 та військовим квитком серії НОМЕР_3 , то огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння мав проводитись з дотриманням вимог ст. 266-1 КУпАП. Відтак, доданий до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення слід визнати недопустимим, як такий, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку.
Тож і огляд військовослужбовця Збройних Сил України на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважає недійсним.
Наголошує, що докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 31 жовтня 2025 року. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 26 грудня 2025 року, шляхом направлення поштового відправлення на адресу суду, тобто з пропуском 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, встановленого ст. 294 КУпАП. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вручення оскарженої постанови судді 1-ї інстанції Ставнійчуку Я.Р. 
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року вчинив аналогічне правопорушення, а саме: 11.06.2025 року в 11-55 год. в м.Добропілля, вул.Мира, керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER» днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння за домогою алкотестера Драгер з позитивним результатом 0,54 проміле під відеозапис на бодікамеру поліцейського, чим порушив п.2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: 
даними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2025 року;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2025 року;
актом огляду на стан алкогольного сп?яніння від 11.06.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, результат 0,54 проміле;
роздруківкою квитанції з алкотестера Драгер, в якому зафіксований позитивний результат, що склав 0,54 проміле;
відеозаписом, досліджений судом, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє, що він вчора вживав алкоголь, погоджується на продуття Драгеру на місці, самостійно вибирає одноразовий мундштук, після продуття якого на алкотестері видно результат 0,54 проміле, і на запитання працівника поліції, він повідомляє, що з результатом огляду згоден. Після цього поліцейським складається протокол, і товариш ОСОБА_1 пропонує поліцейському "домовитися", пропонуючи грошову винагороду, на що поліцейський повідомляє йому про незаконність такої пропозиції, та наявність кримінальної відповідальності за пропозицію неправомірної вигоди. 
копією постанови Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП (справа № 591/11280/24);
копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358405, складеного за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинене повторно, чим порушив п.2.1.а ПДР.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 11.06.2025 року за участю ОСОБА_3 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суддя 1-ї інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку.
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.
Доводи апелянта щодо неналежного врахування судом статусу військовослужбовця ОСОБА_1 , що в подальшому призвело до складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою на те особою – працівником поліції, а не представником ВСП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що ґрунтуються на законі.
Згідно приписів ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до правопорушень, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, то питання, пов`язані із виявленням дій, передбачених ст. 130 КУпАП, відносно військовослужбовців регулюються в загальному порядку. Тобто, проведення огляду та складання протоколу про це правопорушення віднесено до повноважень Національної поліції.
З урахуванням вищенаведеного доводи сторони захисту щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою на те особою, є необґрунтованими.
Тож, апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що мали місце порушення закону працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358378 від 11.06.2025 року відносно ОСОБА_1 . 
Апеляційні доводи сторони захисту про відсутність доказів в матеріалах справи, що свідчать про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим відеозаписом «....0041» починаючи з 0:00:35, з якого вбачається, що ОСОБА_1 самостійно розповідає працівникам поліції, після зупинки транспортного засобу, в якому напрямку він їде, з якою метою.
Доводи сторони захисту щодо проведення огляду водія ОСОБА_1 несертифікованим приладом «Drager Alcotest», повірка якого була прострочена, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 не звертався до працівників поліції з вимогою надання документів, що свідчили про проходження спеціальним технічним приладом повірки. Не заявлялись стороною захисту такі клопотання і під час перегляду справи в апеляційній інстанції.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року встановлено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.
Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Зазначена інформація також вказана і в листі в.о. заступника генерального директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 28-10/60 від 04.04.2017 року.
Окрім того, порядок ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 13.07.2016 року № 1161.
Згідно з пунктами 3, 4 розділу І цього Порядку формування та ведення Реєстру забезпечуються науковим метрологічним центром державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (далі ДП «Укрметртестстандарт») шляхом внесення відомостей про затверджені типи ЗВТ та доповнень до них.
ДП «Укрметртестстандарт» забезпечує оприлюднення Реєстру на своєму веб-сайті. Інформація в Реєстрі є відкритою і загальнодоступною та розміщується у форматі, придатному для роздрукування.
З відомостей із зазначеного Реєстру вбачається, що на сьогодні газоаналізатори Alcotest…, Interlock…, виробництва Drager Safety AG Co… мають сертифікат перевірки типу UA.TR.001 101-17, виданий 05.10.2017 року, та який має строк дії до 05.10.2027 року. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.
Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, дозволений МОЗ, має сертифікат перевірки зі строком дії до 2027 року та є спеціальним технічним засобом. 
Як вбачається з Акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківки чеку з технічного засобу, його огляд на місці зупинки був проведений «Alcotester 6810» ARAK-0930.
Матеріалами справи підтверджено, що працівниками поліції з дотриманням вищезазначених вимог Інструкцій проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» за добровільною згодою ОСОБА_1 із застосуванням засобів відеофіксації, за результатами проведення якого зафіксований позитивний результат тесту №1591, що склав 0,54 проміле, про що складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. З таким результатом ОСОБА_1 погодився, що вбачається з відеозапису «....0041», починаючи з 0:05:30. Крім того, з цього ж відеозапису не було встановлено, що ОСОБА_1 будь-яким чином заперечував результат огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.
Навпаки, з відеозапису встановлено, що дії ОСОБА_1 були направлені саме на уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він свідомо намагався уникнути відповідальності пропонуючи поліцейським вирішити питання на місці, що зафіксовано на відеозаписі, починаючи з 0:06:45.
Крім того, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року встановлено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Доводи сторони захисту, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом спростовуються дослідженим судом відеозаписом, що долучений до матеріалів цієї справи. Так, з відеозапису «....0042» зафіксовано, що транспортний засіб був переданий під Акт-передачу солдату ОСОБА_4 .
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відсутність самого Акту-передачі транспортного засобу іншому тверезому водію ніяким чином не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Так, на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього за ст. 130 КУпАП свідчить наявність постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 04 липня 2025 року в справі №199/8924/25 провадження 3/199/4813/25 за наслідками протоколу серії ЕПР 1 №358405, копія якого долучена до матеріалів цієї справи. Вказаною постановою суду від 04 липня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом 11.06.2025р. о 12:28 годині за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул. Миру. 
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Станом на день розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, стороною захисту не було надано доказів на підтвердження апеляційних тверджень перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності. Звертаю увагу, що саме лише перебування на службі в лавах Збройних Сил України не може свідчити про наявність крайньої необхідності.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього уповноваженою на те особою, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Доводи сторони захисту щодо порушення судом 1-ї інстанції права на захист ОСОБА_1 при розгляді справи, вважаю необґрунтованими.
Як вбачається з долученого відеозапису до матеріалів справи, працівником поліції після складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 під його особистий підпис було оголошено інформацію про те, який суд буде розглядати протоколи, складені стосовно нього за ст. 130 та ст. 126 КУпАП, за повідомленим ним номером його мобільного телефону.
З матеріалів справи вбачається, що судом здійснювались виклики ОСОБА_1 через смс-повідомлення, які були доставлені на номер телефона, вказаний в протоколі (а.с. 16, 18).
Тож, апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді 1-ї інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 31 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин