Номер провадження: 22-ц/813/445/26 
Справа № 512/178/25
Головуючий у першій інстанції 
Брюховецький О.Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
від відповідача акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» – не з`явились,
переглянувши справу №512/178/25 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час військової служби за призовом під час мобілізації, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року у складі судді Брюховецького О.Ю., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 04 березня 2025 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що з 20 травня 2019 року до 13 листопада 2023 року перебував у трудових відносинах з АТ «Одеський припортовий завод»; був прийнятий на роботу бійцем 2 класу у воєнізований газорятувальний загін з закріпленням за цехами ЦВО (БХО), ЦВирА, ЦВирК, ЦПА, ЦК та в подальшому переведений бійцем 1 класу з закріпленням за тими ж цехами. 
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указів Президента України позивач ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України з 24 лютого 2022 року та проходив службу до 18 серпня 2023 року; під час служби приймав участь у бойових діях; з і служби звільнений у зв`язку із захворюванням. 
Під час служби по мобілізації не отримував заробітну плату за основним місцем роботи; після звільнення зі служби повернувся до роботи в АТ «Одеський припортовий завод», де подав заяву про звільнення з роботи за згодою сторін. Наказом від 06 листопада 2023 року №550-к звільнений з роботи з 13 листопада 2023 року, у день звільнення належний при звільненні розрахунок не отримав; з довідки від 14 січня 2025 року №133 вбачається, що час звільнення заборгованість з виплати заробітної плати становила в сумі 11521 грн. 34 коп. Вважає, що дана сума заборгованості не відповідає дійсності, так як до неї не входить сума за невикористану відпустку та сума, яка нарахована відповідно до статті 119 КЗпП України (що діяла на момент мобілізації). 
Діями відповідача з невиплати заробітної плати та належних при розрахунку сум завдано моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Одеський припортовий завод» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11521,34 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку; грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки; на відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. (а.с.1-6).
Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с.25-26).
Відповідач АТ «Одеський припортовий завод» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що норм чинного законодавства, а саме статті 115 КЗпП України не порушено. Відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Відповідно до вказаного Закону у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Крім того, за висновками Верховного Суду суд може зменшити розмір середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Порушення строків виплати заробітної плати було допущено з незалежних від товариства причин. Позивач жодного разу не звертався до підприємства для позасудового вирішення спору. Порушення зобов`язання щодо строків оплати праці сталося внаслідок ведення бойових дій та обставин з цим пов`язаних. Більшість аргументів, якими позивач обґрунтовує наявність у нього моральної шкоди від дій товариства, є неналежними до трудового спору між позивачем та відповідачем, так як виражають факти з життя позивача, які не мають зв`язку з наявним трудовим спором та є такими, що викликані військовою агресією проти України. Крім того, покладення на відповідача додаткового фінансового обтяження у вигляді пропонованого позивачем стягнення ускладнить і без того непросту економічну ситуацію на підприємстві (а.с.30-33).
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав відповідь на відзив, за змістом якої підтримав вимоги та додатково зазначив, що не заперечує факт тривалого час не розрахунку з позивачем, при цьому, визнаючи позов частково, все ж добровільно не здійснює виплати, чекає судового рішення. Такі дії свідчать про навмисне порушення прав позивача та є винними діями, які призводять до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя (а.с.44-47, 49-53).
Відповідачем АТ «Одеський припортовий завод» надано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких підтримано позицію та додатково зазначено, що відповідач не намагається уникнути відповідальності з виплати заробітної плати, а лише вказує на причини порушення строків виплати заробітної плати, які мають істотне значення для вирішення спору. Вимога про стягнення 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди є нерозумною. Заборгованість з виплати заробітної плати наразі наявна перед усіма працівниками підприємства, а не тільки перед позивачем. Позивач не надав належних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, то з 24 лютого 2022 року по 18 серпня 2023 року ОСОБА_1 перебував на службі в ЗСУ; з дня звільнення з лав ЗСУ до 13 вересня 2023 року не з`явився на своє робоче місце та не приступив до виконання своїх обов`язків; з 14 вересня 2023 року по 06 листопада 2023 року перебував у щорічній відпустці; з 07 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати; з 13 листопада 2023 року звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно ОСОБА_1 всі дні щорічної відпустки використав. З огляду на викладене та згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 за 12 місяців, що передують звільненню ОСОБА_1 , він не мав виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати (а.с.74-76). 
Позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надано відповідь на заперечення на відповідь на відзив (а.с.87-89).
Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року витребувано докази щодо розміру заробітної плати ОСОБА_1 , перебування у відпустці, надання матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.84).
22 травня 2022 року відповідачем АТ «Одеський припортовий завод» на виконання ухвали суду від 15 квітня 2025 року надано витребувані докази щодо нарахованої ОСОБА_1 за період з 2019-2023 року заробітної плати, наданої матеріальної допомоги на оздоровлення у грудні 2019 року та у вересні 2021 року, перебування у відпустках за весь період роботи (а.с.111-112). 
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав додаткові пояснення у зв`язку з наданням відповідачем витребуваних доказів, в яких, зокрема, проведено розрахунок сум, що підлягають стягненню. 
Позивач ОСОБА_1 остаточно просив стягнути з відповідача АТ «Одеський припортовий завод» грошові кошти в загальній сумі 409898,01 грн., а саме:
нараховану, але не виплачену, заробітну плату за вересень, жовтень, листопад 2023 року - 11521,34 грн., 
середній заробіток за весь час затримки – 89512,98 грн.;
середній заробіток за березень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопада 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року, квітень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року, липень 2023 року, серпень 2023 року – 208863,69 грн. (середня заробітна плата 14918,83 грн. х 14 місяців = 208863,69 грн.)
моральну шкоду – 100000,00 грн. (а.с.118-120).
Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року позов задоволено частково; 
стягнуто з АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за вересень 2023 року, жовтень 2023 року, листопад 2023 року в сумі 11521,34 грн.; середній заробіток за березень 2022 року в сумі 14918,83 грн.; моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.;
в іншій частині вимог відмовлено;
стягнуто з АТ «Одеський припортовий завод» на користь держави судовий збір в сумі 571,69 грн. (а.с.144-151).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення в повному обсязі позову про стягнення грошових коштів в загальній сумі 409898,01 грн. (а.с.155-160). 
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права; підтримано викладене в суді першої інстанції обґрунтування. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Одеський припортовий завод» заперечено щодо змісту і вимог апеляційної скарги; підтримано викладене в суді першої інстанції обґрунтування (а.с.173-176).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги,
зміну рішення суду в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати; про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнення середнього заробітку за час проходження військової служби за призовом під час мобілізації; в частині розподілу судових витрат;
про залишення без змін рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
ОСОБА_1 з 2019 року працював в акціонерному товаристві «Одеський припортовий завод» бійцем у воєнізованому газорятувальному загоні.
ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року по 18 серпня 2023 року перебував на службі в Збройних Силах України.
Наказом від 31 березня 2022 року №236-к АТ «Одеський припортовий завод» на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (зі змінами), згідно статті 119 КЗпП України ОСОБА_1 бійця 1 класу ВГРЗ увільнено від роботи із збереженням місяця роботи, посади і середньої заробітної плати з 24 лютого 2022 року (підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 лютого 2022 року №41) (а.с.77). 
Наказом від 18 серпня 2023 року №230 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу з 18 серпня 2023 року та всіх видів забезпечення з 19 серпня 2023 року (підстава: наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 07 серпня 2023 року №346 (а.с.80).
14 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав АТ «Одеський припортовий завод» заяву про те, що приступив до виконання роботи з 19 серпня 2023 року у зв`язку з демобілізацією (а.с.79).
За змістом Доповідної записки ОСОБА_1 від 14 вересня 2023 року керівництву АТ «Одеський припортовий завод» не з`явився вчасно 19 серпня 2023 року на підприємство, так як добирався із зони бойових дій за місцем перебування на військовому обліку, проходив процедуру зняття з обліку та військово-лікарську комісію тощо (а.с.81). 
Наказ від 18 вересня 2023 року №465-к АТ «Одеський припортовий завод» наказано вважати ОСОБА_1 бійця 1 класу ВГРЗ таким, який став до роботи 19 серпня 2023 року у зв`язку з демобілізацією (підстава: заяви ОСОБА_1 , довідка командира військової частини НОМЕР_1 №230 від 18 серпня 2023 року) (а.с.78).
Згідно Довідки від 14 січня 2025 року №133 АТ «Одеський припортовий завод» заборгованість АТ «Одеський припортовий завод» перед ОСОБА_1 за вересень 2023 року, жовтень 2023 року, листопада 2023 року складає в загальній сумі 11521,34 грн. (а.с.9).
ОСОБА_1 перебував у відпустці:
згідно Наказу від 18 вересня 2023 року №4917-о АТ «Одеський припортовий завод» щорічна відпустка 14 днів з 14 вересня 2023 року по 27 вересня 2023 року;
згідно Наказу від 18 вересня 2023 року №4918-о АТ «Одеський припортовий завод» відпустка 29 днів з 28 вересня 2023 року по 26 жовтня 2023 року за період з 20 травня 2021 року по 20 травня 2022 року; 
згідно Наказу від 18 вересня 2023 року №4919-о АТ «Одеський припортовий завод» відпустка 7 днів з 27 жовтня 2023 року по 02 листопада 2023 року за період з 20 травня 2022 року по 20 травня 2023 року; 
згідно Наказу від 18 вересня 2023 року №4920-о АТ «Одеський припортовий завод» відпустка 4 дні з 03 листопада 2023 року по 06 листопада 2023 року за період з 20 травня 2023 року по 20 травня 2024 року (а.с.82).
Згідно Наказу від 06 листопада 2023 року №552-к АТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати з 07 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року за сімейними обставинами (а.с.83).
Наказом від 06 листопада 2023 року №550-к АТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1 бійця 1 класу ВГРЗ звільнено 13 листопада 2023 року за угодою сторін по пункту 1 статті 36 КЗпП України (підстава: заява ОСОБА_1 ) (а.с.9зв.). 
Щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати.
ОСОБА_1 перебував з АТ «Одеський припортовий завод» у трудових відносинах з січня 2023 року по 13 листопада 2023 року.
ОСОБА_1 увільнений від роботи 24 лютого 2022 року у зв`язку з мобілізацією, став до роботи 19 серпня 2023 року у зв`язку з демобілізацією.
ОСОБА_1 перебував у відпустці з 14 вересня 2023 року по 06 листопада 2023 року, з 07 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року.
Нарахування заробітної плати до березня 2022 року не є спірним. 
Згідно Довідок від 14 січня 2025 року №133 та від 06 травня 2025 року №979 ОСОБА_1 нараховано у вересні 2023 року 13995,62 грн. (до виплати 11126,52 грн.), у жовтні 2023 року 106,12 грн. (до виплати 84,36 грн.), у листопаді 2023 року 385,65 грн. (до виплати 310,46 грн.).
За період вересня-листопада 2023 року розмір нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, складає до виплати 11521,34 грн.; дана сума не є спірною, судом першої інстанції стягнута, статті 115, 116 КЗпП України як норми матеріального права в цій частині вимог застосовано правильно. 
ОСОБА_1 після демобілізації до АТ «Одеський припортовий завод» з`явився 14 вересня 2023 року та відбув у відпустку з 14 вересня 2023 року, в якій перебував до дня звільнення; на день звільнення невикористаної відпустки не мав. 
Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. 
ОСОБА_1 звільнений 13 листопада 2023 року, розрахунок при звільнені остаточно не проведений; має місце нарахована за період вересня-листопада 2023 року в загальні сумі 14487,39 грн. (13995,62 + 106,12 +385,65 = 14487,39 грн.) та не виплачена заробітна плата в загальній сумі 11521,34 грн. (11126,52 + 84,36 + 310,46 = 11521,34 грн.; сума після вирахування податків та інших обов`язкових платежів, зборів).
Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачена статтею 117 КЗпП України, відповідно до положень даної норми права (в редакції, чинній на час звільнення) в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування на час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більше як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Належні ОСОБА_1 суми при звільненні виплачені не були, отже АТ «Одеський припортовий завод» підлягає передбаченій статтею 117 КЗпП України відповідальності за затримку розрахунку при звільненні.
Період, за який АТ «Одеський припортовий завод» відповідальний за затримку розрахунку при звільненні з урахуванням встановлених статтею 117 КЗпП України обмежень становить з 13 листопада 2023 року по 13 травня 2024 року (шість місяців).
Відповідно до пункту 2 розділу П Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (в редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2022 року №486) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
ОСОБА_1 звільнений 13 листопада 2023 року, тому при обчисленні середньої заробітної плати приймаються два останні календарні місяці роботи, що передували звільненню з огляду на увільнення від роботи з 24 лютого 2022 року (зі збереженням роботи, посади і середньої заробітної плати), а саме січень та лютий 2022 року.
Заробітна плата ОСОБА_1 у січні 2022 року склала 13873,12 грн., у лютому 2022 року склала 15964,55 грн.
Робочих днів робочих днів у січні 2022 року – 19 днів, у лютому 2022 року – 20 днів.
Середня заробітна плата ОСОБА_1 становила 765,07 грн. (13873,12 грн. + 15964,55 грн. = 29837,67 грн. : 39 робочих днів = 765,07 грн.).
Робочі дні з 13 листопада 2023 року -14 днів, грудень 2023 року, - 21 день, січень 2024 року – 23 дні, лютий 2024 року – 21 день, березень 2024 року – 21 день, квітень 2024 року – 22 дні, по 13 травня 2024 року – 8 днів, всього 130 робочих днів (14+21+23+21+21+22+8=130 днів). 
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 листопада 2023 року по 13 травня 2024 року (6 місяців) становить грн. 99459,10 грн. (765,07 грн. х 130 днів затримки = 99459,10 грн.).
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 99459,10 грн. у декілька разів перевищує суму 11521,34 грн., що нарахована, та не виплачена, працівнику при звільненні. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц вказала, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. У вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця; оцінка таких втрат не має на еті встановлення точного їх розміру. 
За Висновком Великої Палати Верховного Суду, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 
ОСОБА_1 при звільненні 13 листопада 2023 року підлягала виплаті сума, рівна 11521,34 грн. (сума нарахованої, але не виплаченої, за вересень-листопад 2023 року заробітної плати). Недотримання встановленого статтею 116 КЗпП України строку розрахунку при звільненні роботодавцем обґрунтовано воєнним станом, який суттєво вплинув на роботу підприємства та його доходи. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 99459,10 грн., що у декілька разів перевищує суму, що підлягала виплаті працівнику при звільненні. 
За таких обставин, розмір передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування, підлягає зменшенню до суми 15000,00 грн., що з урахуванням обставин справи відповідатиме принципу співмірності та дотриманню розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця.
Отже, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає присудженню в порядку передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності у розмірі 15000,00 грн.
Щодо середнього заробітку за період після мобілізації. 
ОСОБА_1 увільнений від роботи 24 лютого 2022 року у зв`язку з мобілізацією. 
Частина 3 статті 119 КЗпП України в редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, передбачала збереження за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Законом України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині 3 статті 119 КЗпП України слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». 
В силу положень частини 3 статті 119 КЗпП України та Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ обов`язок роботодавця щодо збереження за працівниками, зокрема, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, передбачався до для набрання чинності вказаним Законом та, відповідно, з 19 липня 2022 року правові підстави для збереження середнього заробітку за таким працівником відсутні.
Відповідно до пункту 2 розділу П Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (в редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2022 року №486) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
ОСОБА_1 звільнений 13 листопада 2023 року, тому при обчисленні середньої заробітної плати приймаються два останні календарні місяці роботи, що передували звільненню з огляду на увільнення від роботи з 24 лютого 2022 року (зі збереженням роботи, посади і середньої заробітної плати), а саме січень та лютий 2022 року
Заробітна плата ОСОБА_1 у січні 2022 року склала 13873,12 грн., у лютому 2022 року склала 15964,55 грн.
Робочих днів робочих днів у січні 2022 року – 19 днів, у лютому 2022 року – 20 днів.
Середня заробітна плата ОСОБА_1 становила 765,07 грн. (13873,12 грн. + 15964,55 грн. = 29837,67 грн. : 39 робочих днів = 765,07 грн.).
Період, за який АТ «Одеський припортовий завод» має обов`язок збереження середнього заробітку ОСОБА_1 як працівнику, призваному на військову службу по мобілізації, визначається з 01 березня 2022 року по 19 липня 2022 року (нарахування заробітної плати за лютий 2022 року не є спірним).
Згідно Довідки від 06 травня 2025 року №979 за період з увільнення від роботи по мобілізації та до демобілізації ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у березні 2022 року 0,00 грн., у квітні 2022 року 26264,85 грн., у травні 2022 року 12775,35 грн., у червні 2022 року 12219,90 грн., у липні 2022 року 7712,05 грн., у серпні 2022 року 27,20 грн., у вересні 2022 року 0,00 грн., у жовтні 2022 року 84,65 грн., у листопаді 2022 року – серпні 2023 року 0,00 грн.
Вимоги про збереження середнього заробітку у зв`язку з мобілізацією пред`явлено за період з березня 2022 року по серпень 2023 року.
За лютий 2022 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату 15964,55 грн. 
За березень 2022 року нарахування ОСОБА_1 відсутні.
Робочих днів у березні 2022 року – 22 днів, у квітні 2022 року – 20 днів, у травні 2022 року – 20 днів, у червні 2022 року – 20 днів, до 19 липня 2022 року – 12 днів, всього робочих днів 94 (22+20+20+20+12=94 дні).
Середній заробіток за період його збереження у зв`язку з призовом ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації за період з 01 березня 2022 року по 19 липня 2022 року становить 71916,58 грн. (765,07 грн. х 94 робочі дні =71916,58 грн.). 
За період з березня 2022 року (мобілізація) по серпень 2023 року (демобілізація) АТ «Одеський припортовий завод» нараховано ОСОБА_1 заробіток в загальній сумі 59084,00 грн. (26264,85 +12775,35+12219,90 +7712,05 +27,20 +84,65 = 59084,00 грн.). 
Різниця між середнім заробітком за період з 01 березня 2022 року по 19 липня 2022 року (збереження середнього заробітку у зв`язку з мобілізацією) в сумі 71916,58 грн. та нарахованими за період з березня 2022 року (мобілізація) по серпень 2023 року (демобілізація) АТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1 коштами в сумі 59084,00 грн., становить 12832,58 грн. (71916,58 – 59084,00=12832,58 грн.).
Отже, за період збереження за ОСОБА_1 середнього заробітку на час мобілізації з урахуванням частково нарахованих і виплачених АТ «Одеський припортовий завод» сум підлягає стягненню середній заробіток в сумі 12832,58 грн. 
Щодо відшкодування моральної шкоди, то право на таку наявне і суд при визначенні розміру грошового відшкодування шкоди у 5000,00 грн. виходив з обставин справи, принципу розумності та справедливості. Підстав для перегляду визначеного судом розміру відшкодування не встановлено.
Судові витрати.
За подання позову підлягав сплаті судовий збір: за вимогами майнового характеру 968,96 грн. (3028,00 грн. х 0,4 = 1211,20 грн. х 0,8 = 968,96 грн.); за вимогами немайнового характеру 968,96 грн. (3028,00 грн. х 0,4 = 1211,20 грн. х 0,8 = 968,96 грн.).
В порядку статті 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням пільг позивача по сплаті судового збору з відповідача АТ «Одеський припортовий завод» на користь держави підлягає стягненню судовий збір: 
за розгляд справи в суді першої інстанції за вимогами майнового характеру в сумі 123,06 грн. (968,96 грн. : 100% х 12,7% =123,06 грн.); за вимогами немайнового характеру в сумі 48,45 грн. (968,96 грн. : 100% х 5% = 48,45 грн.), а всього в загальній сумі 171,51 грн.;
за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за вимогами майнового характеру в сумі 184,59 грн. (968,96 грн. : 100% х 150 % = 1453,44 грн. : 100% х 12,7% = 184,59 грн.); за вимогами немайнового характеру в сумі 0,00 грн., а всього в загальній сумі 184,59 грн.
В судовому засіданні 07 травня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами, надав учаснику справи, який з`явився, можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, навантаження, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 28 травня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Савранського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час військової служби за призовом під час мобілізації – змінити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час військової служби за призовом під час мобілізації – задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (код ЄДРПОУ 00206539) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) нараховану, але не виплачену, заробітну плату за вересень-листопад 2023 року в загальній сумі 11521 грн. 34 коп.
Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (код ЄДРПОУ 00206539) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 листопада 2023 року по 13 травня 2024 року в сумі 15000 грн. 00 коп.
Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (код ЄДРПОУ 00206539) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) середній заробіток за період його збереження у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації за період з 01 березня 2022 року по 19 липня 2022 року в сумі 12832 грн. 58 коп.
Рішення Савранського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про відшкодування моральної шкоди – залишити без змін. 
Рішення Савранського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року в частині розподілу судових змінити.
Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (код ЄДРПОУ 00206539) на користь держави судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в загальній сумі 171 грн. 51 коп.
Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (код ЄДРПОУ 00206539) на користь держави судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в загальній сумі 184 грн. 00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 28 травня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова