КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/8314/25 Головуючий 1-ї інстанції: Сенюта В.О.
Провадження №33/824/699/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: в режимі відеоконференції захисника - адвоката Гончарова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника - адвоката Гончарова Михайла Сергійовича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з   ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник Гончаров М.С. подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21.11.2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до однобічного та неповного з`ясування всіх фактичних обставин справи, їх неналежного дослідження та відсутності належної оцінки доказів. На думку захисника, суд формально підійшов до встановлення обставин справи.
Захисник зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи були досліджені не в повному обсязі, обставини справи належним чином не з`ясовані, а наявним доказам не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Разом із тим захисник вказує, що вина ОСОБА_1 була встановлена судом лише на підставі формального переліку наданих документів, без належного виконання судом обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. При цьому суд проігнорував наведені стороною захисту аргументи, що, на думку захисника, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У доповненнях до апеляційної скарги захисник звертає увагу, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2025 року серії ЕПР1 №326508, працівниками поліції ОСОБА_1. не були роз`яснені його права, передбачені статтями 55, 56, 59 та 63 Конституції України. У зв`язку з цим, на думку захисника, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати своє право на правничу допомогу безпосередньо у день складання зазначеного протоколу та висловити власні заперечення або надати змістовні пояснення.
Крім того, під час оголошення ОСОБА_1 змісту протоколу працівники поліції не роз`яснили йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. За твердженням сторони захисту, таке невиконання працівниками поліції вимог відповідної Інструкції підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Захисник зазначає, що подібні порушення неодноразово визнавалися судами істотними та враховувалися як підстава для скасування рішень судів першої інстанції та закриття проваджень у справах.
Разом із тим сторона захисту звертає увагу, що зі змісту долученої до матеріалів справи постанови від 10.05.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом та о 21 год. 44 хв. допустив порушення правил дорожнього руху. Однак, як зазначає захисник, відеозапис, долучений до матеріалів справи, свідчить про те, що у зазначений час ОСОБА_1 жодним транспортним засобом не керував.
Також захисник зазначає, що після отримання інформації про проходження ОСОБА_1 військової служби у лавах Збройних Сил України працівники Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП не повідомили про це територіальний підрозділ Військової служби правопорядку у ЗСУ, а продовжили складання адміністративних матеріалів.
У зв`язку з цим сторона захисту вважає, що процедура огляду, застосована до ОСОБА_1 , відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати - недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням встановленого законом порядку.
Крім того, захисник зазначає, що з відеозапису, долученого працівниками поліції, вбачається, що о 21 год. 35 хв. на пропозицію працівника поліції пройти огляд із застосуванням газоаналізатора «Drager» ОСОБА_1 відповів ствердно. Проте, як зазначає захисник, з невідомих причин ці пояснення були проігноровані, після чого працівниками поліції складено протокол за фактом відмови від проходження огляду.
Захисник також звертає увагу на рапорт працівника поліції від 10.05.2025 року, який, на думку сторони захисту, не може розглядатися як беззаперечний доказ вини особи, оскільки без збирання належних доказів, передбачених вимогами КУпАП, працівники поліції іноді підміняють процедуру доказування загальним описом обставин події.
Таким чином, на переконання сторони захисту, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У зв`язку з викладеним захисник вважає, що суд першої інстанції не врахував очевидних порушень під час складання адміністративних матеріалів та ухвалив формальне рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Разом з тим, захисник - адвокат Гончаров М.С. на електронну адресу Київського апеляційного суду направив декілька клопотань, а саме: про повне дослідження доказів, про визнання огляду недопустимим доказом, про зупинення провадження у справі та щодо можливості застосування одного із видів стягнення.
ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, водночас надіслав на електронну адресу Київського апеляційного суду заяви, в яких зазначив, що підтримує подані захисником клопотання та просить зупинити провадження у справі у зв`язку з проходженням військової служби.
Також надав письмові пояснення, в яких зазначив, що проходить військову службу та виконує бойові завдання, у зв`язку з чим потребує права керування транспортними засобами. Вказує на формальний, на його думку, підхід працівників поліції та неповне з`ясування обставин справи, зокрема щодо можливого джерела запаху алкоголю від іншої особи, яка перебувала в автомобілі. Зазначає, що погодився на проходження огляду на місці, однак, як стверджує, не був належним чином обізнаний щодо своїх прав. Просить у разі притягнення до відповідальності не застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, що 10.05.2025 о 21 год. 35 хв. у м. Києві, вул. Братиславська, 48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - постанова Мар`їнського районного суду Донецької області - номер провадження № 3/237/2881/24 від 05.08.2024, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП виходячи з даних протоколу про адміністративне правопорушення, даних направлення, даних рапорту, даних розписки, даних постанов, відоефіксації події.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Твердження захисника про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та неналежну оцінку доказів є узагальненими та не підтверджені конкретними обставинами, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови.
Доводи захисника щодо відсутності належних доказів вини спростовуються сукупністю досліджених доказів, які узгоджуються між собою.
Посилання сторони захистуна те, що ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається факт двох відмов від проходження огляду у встановленому законом порядку, що і було покладено в основу складеного протоколу, час відеозапису 03:48 та 06:48.
Доводи про не роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано дотримання працівниками поліції відповідної процедури, час відеозапису 21:31-21:35.
Посилання захисника на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки з дослідженого судом відеозапису вбачається, що підставою зупинки було порушення водієм Правил дорожнього руху, а саме невикористання покажчика повороту під час зміни напрямку руху, що прямо відповідає підставам, визначеним ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Зазначена підстава є самостійною та достатньою для законної зупинки транспортного засобу, а доводи захисту про її відсутність спростовуються змістом відеофіксації, яка містить безпосереднє роз`яснення працівником поліції причини зупинки під час її здійснення.
Аргументи захисника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. 266-1 КУпАП та обов`язкової участі представників Військової служби правопорядку є помилковими.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, у відповідності до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При цьому положення ст. 266-1 КУпАП регулюють випадки перебування військовослужбовців у стані сп`яніння під час виконання обов`язків служби або в інших визначених законом місцях, та не поширюються на випадки керування транспортними засобами на дорогах загального користування.
Матеріалами справи не підтверджено, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, а тому огляд обґрунтовано проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.
Доводи про недопустимість доказів та порушення процедури їх отримання зводяться до довільного тлумачення норм права та не підтверджені належними доказами.
Щодо кваліфікації дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки факт попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року підтверджується матеріалами справи та не спростований стороною захисту.
Клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням військової служби обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки положення КУпАП не передбачають обов`язковості зупинення провадження з цих підстав, а участь особи, який надав письмові пояснення, у справі була забезпечена через захисника. Аналогічне клопотання відхиляє і апеляційний суд з цих же підстав.
Інші доводи апеляційної скарги, у тому числі щодо оцінки рапорту працівника поліції та посилань на судову практику, не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та зводяться до переоцінки доказів.
Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Гончарова Михайла Сергійовича - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева