ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/21465/24 пров. № А/857/17077/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Гулик А.Г. 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 10 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (далі – ДПОП «ОШБ «Лють») щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчислені 19 років 05 місяців 16 днів;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчислені 19 років 05 місяців 16 днів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 380/21465/24 вказаний позов було задоволено. 
При цьому суд першої інстанції, застосувавши правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №826/16143/18 та від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20, дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України (на час звільнення в Державній пенітенціарній службі України) підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ДПОП «ОШБ «Лють», який у своїй скарзі просив скасувати таке рішення та відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що приписами статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено перелік посад, які зараховуються до стажу служби в поліції. Однак, у вказаному переліку посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, відсутня служба в органах Державної пенітенціарної служби України.
На думку скаржника, при розгляді цієї справи суд повинен врахувати правові висновки саме Верховного Суду, викладені у постановах від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 та від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, де суд касаційної інстанції зазначив, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню виключно стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію», де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.
Окрім того наголошує, що лист-відповідь ДПОП «ОШБ «Лють» на заяву позивача не готувався з метою реалізації положень нормативного акту, а лише зробив акцент на положеннях чинного законодавства (посилання на статтю закону); не містить обов`язкових правил поведінки для позивача. Також звертає увагу, що лист ДПОП "ОШБ "Лють" від 07 жовтня 2024 року № 7678-2024 не містить відмову позивачу в реалізації його прав, а лише містить інформацію, яку просить в заяві позивач. Лист не встановлює норми права, а суто носить інформативний характер, тому його неможливо розцінювати як відмову в задоволенні заяви.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить службу в ДПОП «ОШБ «Лють».
Згідно з витягом з наказу Державної установи "Личаківська виправна колонія №30" №71/ОС-22 від 28 жовтня 2022 року вислуга років на день звільнення майора внутрішньої служби начальника відділення соціально - психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_1 у календарному обчислені становить 19 років 05 місяців 16 днів, пільгова 26 років 00 місяців 09 днів. 
Така пільгова вислуга років не зарахована до стажу служби в поліції, яка дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. 
Відповідачу скеровано заяву представника позивача щодо зарахування позивачу до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. 
У відповідь на звернення відповідач листом від 07 жовтня 2024 року відмовив у задоволенні такої заяви.
Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 за захистом своїх прав звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Поліцейські проходять службу в поліції:
на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції;
під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону;
під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських;
під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України", статті 29 Закону України "Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим" та статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";
під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.
Згідно з частиною другої статті 59 Закону №580-VIII час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За положеннями частини першої статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Як встановлено частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі – Закон №2713-IV).
Частиною першою статті 6 Закону №2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Частиною першою статті 14 Закону №2713-IV передбачено, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Доводи апелянта про те, що служба в державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, а тому не може бути зарахована при проведенні розрахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, суд відхиляє, адже чинним на час проходження позивачем служби в державній кримінально-виконавчій службі та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в державній кримінально-виконавчій службі, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20, від 01 серпня 2023 року у справі №240/30024/21.
Доводи апелянта про те, що Державна кримінально-виконавча служба України відсутня в переліку статті 78 Закону №580-VIII обґрунтовано відхилені судом першої інстанції з тих підстав, що чинним на час проходження позивачем служби законодавством, статус осіб, які проходили службу в кримінально-виконавчій службі, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а, відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Також апеляційним судом відхиляються посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, адже в пізніше ухвалених рішеннях Верховним Судом викладена приведена вище правова позиція, яка й врахована судом при вирішенні цього спору.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційних скаргах, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №380/21465/24 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар