Справа № 539/923/26
Провадження № 2/539/1134/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
Головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
за участі:
представника позивача - Віценчік О.В. (в режимі відеоконференції),
відповідачки ОСОБА_1 (у тому числі як законний представник відповідача ОСОБА_2 ), 

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Віценчік Оксани Василівни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - 

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – позивач) звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі – суд) через свого представника адвоката Віценчік Оксану Василівну (адреса: місто Полтава, вулиця Соборності, будинок №54, РНОКПП НОМЕР_2 ) із позовною заявою до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) (далі – відповідачі) про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить суд: 
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право
власності в порядку спадкування на 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим
номером 5310700000:07:087:0035 за адресою 
АДРЕСА_3 площею 0,0423 га та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01). 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що батькові позивачки - ОСОБА_4 за життя належала квартира (одноквартирний будинок), розташована на земельній ділянці з адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером 5310700000:07:087:0035 площею 0,0423 га та цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01).
Рішенням органу місцевого самоврядування, Лубенською міською радою
Полтавської області 19 червня 2015 року б/н передано вказану земельну ділянку у спільну
сумісну власність ОСОБА_4 , дочці - ОСОБА_5 
(дівоче прізвище ОСОБА_6 - свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 змінено
прізвище на ОСОБА_5 , далі прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_3 -
свідоцтво про одруження № НОМЕР_5 ), та сину - ОСОБА_7 .
28 лютого 2018 року дане право на земельну ділянку було зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Розмір часток у праві власності на земельну ділянку ними не визначався.
ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивачки ОСОБА_4 помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 (син - ОСОБА_4 ).
За життя батько - ОСОБА_4 оформив на позивача - дочку 
ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, яке належало на день смерті спадкодавцю.
Таким чином, частка земельної ділянки, яка належала спадкодавцю 
ОСОБА_4 , за заповітом повинна відійти його дочці ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 є власником 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_4 , з них 1/2 (частка квартири АДРЕСА_5 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2026 року. Спадщину отримано після смерті батька ОСОБА_4 .
На іншу 1/4 частку квартири АДРЕСА_5 відповідно свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 його майно успадкувала його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , 2016 року народження, в рівних частках. Таким чином, право власності на 1/4 частку квартири у будинку АДРЕСА_6 (свідоцтво про право власності), належить ОСОБА_1 за місцем знаходження спірної земельної ділянки. Вказана квартира АДРЕСА_5 , розташована на приватизованій земельній ділянці площею 0,0423 га з кадастровим номером 5310700000:07:087:0035 та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01), що знаходиться у спільній сумісній власності.
При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на
частину земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 , позивачка отримала
відмову, оскільки, як вбачається з Державного акту про право приватної власності на
землю, зазначена вище земельна ділянка передана у спільну сумісну власність без
визначення часток учасників спільної сумісної власності. 
За життя батька не було реалізоване право на виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності та відповідно до статті 89 Земельного Кодексу не здійснено
поділ земельної ділянки. Визначення судом частки співвласника у праві спільної
власності на нерухове майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного
законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи,
яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У такому випадку
спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову
про визнання права власності в порядку спадкування.
Відповідач ОСОБА_1 відзив до суду не надіслала, проте в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Заяви, клопотання учасників справи
В позовній заяві позивач ОСОБА_3 просила справу розглядати без її участі, за участі її представника – адвоката Віценчік О.В.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 12 березня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання призначено на 29 квітня 2026 року, яке відкладалося на 30 квітня 2026 року.
Ухвалою від 30 квітня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 травня 2026 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 10 березня 1987 року Відділом ЗАГС міста Лубни Полтавської області, актовий запис №136 (а.с.22). 
Дівоче прізвище позивачки - ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 змінено прізвище на ОСОБА_5 , далі прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_3 - свідоцтво про одруження № НОМЕР_5 .
Батьку позивачки ОСОБА_4 за життя належала квартира (одноквартирний будинок), розташована на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 з кадастровим номером 5310700000:07:087:0035 площею 0,0423 га та цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01).
Рішенням органу місцевого самоврядування - Лубенською міською радою
Полтавської області 19 червня 2015 року №б/н передано вказану земельну ділянку у спільну
сумісну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.23).
28 лютого 2018 року дане право на земельну ділянку було зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Розмір часток у праві власності на земельну ділянку ними не визначено.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , видане Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30 грудня 2024 року, актовий запис №1348 (а.с.25).
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11 серпня 2024 року (а.с.26).
За життя батько - ОСОБА_4 оформив на позивачку - дочку 
ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, яке належало на день смерті спадкодавцю.
Таким чином, частка земельної ділянки, яка належала спадкодавцю 
ОСОБА_4 , за заповітом повинна відійти його дочці ОСОБА_3 (а.с.24).
ОСОБА_3 є власником 3/4 частки, у тому числі - 1/2 квартири АДРЕСА_5 підставі
свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2026 року (а.с.30)
Іншу 1/4 частку квартири АДРЕСА_5 відповідно свідоцтва на право
на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 його майно
успадкувала його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_7 , 2016 року народження, (відповідачі) в рівних частках, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2024 року (а.с.24).
Таким чином, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5 , (свідоцтво про право власності), належить ОСОБА_1 за місцем знаходження спірної земельної ділянки.
Вказана квартира АДРЕСА_5 розташована на приватизованій земельній
ділянці площею 0,0423 га з кадастровим номером 5310700000:07:087:0035 та
цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01), що знаходиться у спільній сумісній власності.
Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О.М. від 06 лютого 2026 року №38/02-31 позивачці відмовлено в оформленні спадщини на
частину земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 , оскільки, як вбачається з Державного акту про право приватної власності на
землю, зазначена вище земельна ділянка передана у спільну сумісну власність без
визначення часток учасників спільної сумісної власності.
За життя батька не було реалізоване право на виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності та відповідно до статті 89 Земельного Кодексу не здійснено
поділ земельної ділянки.
Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє
позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну
ділянку, що належала померлому на праві спільної сумісної власності.
Отже, суд встановив, що між позивачкою та відповідачами виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю оформлення земельних ділянок у порядку спадкування.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі – ЦК України) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із неможливістю оформити спадщину за заповітом позивачка звернулася до суду із позовом про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку співвласника спільного майна в порядку спадкування. 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі статтею 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частиною другою статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з нормами частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з частиною третьою статті 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (частина друга статті 328, стаття 392 ЦК України).
За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна в порядку, передбаченому статтею 1217 ЦК України, тобто за заповітом або за законом.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки слід задовольнити з огляду на таке.
Передусім суд звертає увагу на те, що як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до пункту 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Як вбачається із матеріалів справи, а також було зазначено вище, позивачка є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву, не відмовилась від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.
Рішенням органу місцевого самоврядування, Лубенською міською радою
Полтавської області 19 червня 2015 року №б/н передано земельну ділянку з кадастровим номером 5310700000:07:087:0035 площею 0,0423 га та цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01) у спільну сумісну власність ОСОБА_4 , дочці – ОСОБА_5 та сину - ОСОБА_7 .
28 лютого 2018 року дане право на земельну ділянку було зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Розмір часток у праві власності на земельну ділянку ними не визначався.
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 померли, не реалізувавши своє право відповідно до статей 370, 372 ЙК України на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, не укладався, у зв`язку з чим, вважати частки визначеними не вбачається за можливе. 
Вирішити спір в позасудовому порядку ні позивач, ні нотаріус не мають змоги, оскільки при видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, нотаріус не має права самостійно виділити частку спірних земельних ділянок. 
Враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак існують перешкоди у оформленні права на неї у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки позивач під час подання позову просила не стягувати судові витрати із відповідача, суд покладає їх на сторони, в межах ними понесених.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 328, 331, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1297 Цивільного кодексу України, статтями 6-13, 18, 19, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Віценчік Оксани Василівни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право
власності в порядку спадкування на 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим
номером 5310700000:07:087:0035 за адресою: 
АДРЕСА_3 площею 0,0423 га та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01). 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В. Рудалєва