П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 949/1943/25
Провадження № 22-ц/4815/387/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді : Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В. 
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» адвоката Попова Є.В. на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Отупор К.М., дата складання повного тексту судового рішення відсутня, у справі № 949/1943/25,
в с т а н о в и в :
В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 30 грудня 2020 року між ТОВ "Алекскредит" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про надання кредиту №4351296, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у користування кредитні кошти у сумі 11000,00 грн. 
Позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач у свою чергу зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 30 червня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 64900,00 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 54900,00 грн.
Вказує, що за період дії договору позичальником сплачено 11984,40 грн в рахунок погашення відсотків, 1000,00 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 150,00 грн в рахунок погашення плати за продовження строку по договору про надання кредиту, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. Будь-яких інших платежів зі сторони відповідача не надходило. 
Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №4351296 в розмірі 64900,00 гривень та понесені судові витрати.
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованість за договором про надання кредиту №4351296 від 30.12.2020 року у розмірі 20000,00 грн. 
Вирішено питання про стягнення судових витрат.
Не погодившись з таким рішенням суду, представник ТОВ «Алекскредит» адвокат Попов Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить часткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача в частині нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 54900,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції наводить норми права, які не відповідають суті позовних вимог, а саме предмета спору, оскільки наведені норми стосуються 3 відсотків річних, індексу інфляції та зменшення нарахованих сум контрагентам.
Вказує, що відсотки за користування кредитом були нараховані відповідно до строку дії договору №4351296 від 30 грудня 2020 року, а тому суд безпідставно та за відсутності належних аргументів зменшив розмір відсотків з 54900,00 грн до 10000,00 грн.
Скаржник вважає, що при укладенні договору між сторонами, позичальник був повністю обізнаний з усіма умовами договору в тому числі й з орієнтованою загальною вартістю кредиту при використанні загальних умов кредитування. Зі сторони відповідача були відсутні будь які звернення до позивача про розтлумачення умов договору. 
Звертає свою увагу на те, що суд першої інстанції не врахував, що ст.ст. 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення не відповідає.
Встановлено, що 30 грудня 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту №4351296. Договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатору (PS4351296).
Того ж дня, відповідач підписав одноразовим ідентифікатором (PS4351296) паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили тип кредиту, його суму, строк кредитування, річний та щомісячний процент, плату за оформлення договору, порядок повернення та інші суттєві умови.
Відповідно до п. 3.1. договору, сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 3 грудня 2020 року до кінцевої дати виконання договору 10 липня 2021 року (включно). Додатковими угодами змінено кінцеву дату виконання договору, а саме 28 жовтня 2021 року. 
Згідно з п. 1.5. договору, позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Згідно з п.1.7.2. договору, ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п. 2.15. правил) при укладенні договору: - в базовий період протягом 12 календарних днів з 30.12.2020 року до 11.01.2021 року (включно) у розмірі 0,77 % за один день користування Кредитом (акційна процентна ставка (п. 2.1. правил)); - в спеціальний період (п. 2.41. правил) протягом 180 календарних днів з 12.01.2021 року до 10.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка (п. 2.35. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 12 021,80 грн.
Згідно з п.1.7.3. договору, у випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії договору та зміни кінцевої дати виконання договору (п. 2.22. Правил), проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого базового періоду у розмірі 1,02% за один день користування кредитом (базова процентна ставка (п. 2.3. Правил)). В спеціальний період, з дати закінчення подовженого базового періоду та до спливу кінцевої дати виконання договору (включно), проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування Кредитом (спеціальна процентна ставка).
Додатком договору є "Правила надання кредиту ТОВ "Алекскредит", що розміщені на Сайті Кредитодавця https://аІехсгеdit.uа/ (далі - Правила).
За інформацією ТОВ ФК "Елаєнс" від 01.11.2024 року, 30.12.2020 року позивачем було перераховано 11000,00 грн на картку № НОМЕР_1 .
Як вбачається з листа АТ "ВТС Банк" від 26.09.2025 року, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську картку № НОМЕР_1 . Разом з тим, з виписки по особовому рахунку встановлено, що 30.12.2020 року на картку № НОМЕР_1 було зараховано переказ на 11000,00 грн.
З розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 4351296 від 30.12.2020 року убачається, що станом на 30 червня 2025 року існує заборгованість у розмірі 64900,00 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 54900,00 грн.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 1046,1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір про надання кредиту №4351296 від 30 грудня 2020 року відповідачем не оспорюється та не визнавався судом недійсним, а тому судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «Алекскредит», за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повного повернення вказаних грошових коштів матеріали справи не містять.
Щодо законності рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 54900,00 грн, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 1.7. договору про надання кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:
Згідно п 1.7.1. договору, у випадку користування кредитом менше ніж 5 календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 3,85% від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту.
Згідно з п.1.7.2. договору, ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п. 2.15. правил) при укладенні договору: - в базовий період протягом 12 календарних днів з 30.12.2020 року до 11.01.2021 року (включно) у розмірі 0,77 % за один день користування кредитом (акційна процентна ставка (п. 2.1. правил)); - в спеціальний період (п. 2.41. правил) протягом 180 календарних днів з 12.01.2021 року до 10.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка (п. 2.35. правил)). Орієнтовна загальна вартість Кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 12 021,80 грн.
Згідно з п.1.7.3. договору, у випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії Договору та зміни кінцевої дати виконання договору (п. 2.22. правил), проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого базового періоду у розмірі 1,02% за один день користування кредитом (базова процентна ставка (п. 2.3. правил)). В спеціальний період, з дати закінчення подовженого базового періоду та до спливу кінцевої дати виконання договору (включно), проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка).
Відповідно до п.1.7.4. договору, проценти за користування кредитом, відповідно до п.1.7.2. та п.1.7.3. договору, нараховуються кредитодавцем протягом усього строку дії договору із дати укладення договору (п.2.9 правил) до кінцевої дати виконання договору (включно)) на основну суму кредиту за кожний день користування кредитом за фіксованою процентною ставкою відповідно для кожного періоду, для якого вона встановлювалася.
Згідно п.1.7.5. договору, розмір процентної ставки, який є фіксований та зазначений у Графіку платежів, може бути збільшений кредитодавцем тільки з письмової згоди позичальника, на підтвердження чого укладається відповідна Додаткова угода (п. 2.11. Правил).
Відповідно до п.2.1.4., кредитодавець, згідно умов цього договору та правил, має право надавати згоду на подовження базового періоду, строку дії договору та зміну кінцевої дати виконання договору за заповненою позичальником в особистому кабінеті (п. 2.29. Правил) формою. Згода надається шляхом укладення між сторонами додаткової угоди відповідно до умов, визначених у розділі 13 Правил.
Колегією суду встановлено, що сторонами були підписані додаткові угоди про зміну умов договору про надання кредиту №4351296 від 30.12.2020 року, а саме 10.01.2021 року, 20.01.2021 року, 20.02.2021 року, 02.03.2021 року, 22.03.2021 року, 01.04.2021 року, 11.04.2021 року та 21.04.2021 року. 
Додатковою угодою від 21 квітня 2021 року змінено кінцеву дату виконання договору, а саме 28 жовтня 2021 року. 
Окрім того, з 29 жовтня 2021 року позивач припинив нарахування відсотків, оскільки строк дії договору закінчився, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить розмір процентної ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі, окремо по процентах, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він є належним та допустимим доказом заборгованості за договором.
Отже, між сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості складає 54900,00 грн за період з 30.12.2020 (з моменту укладення договору кредиту) та до 28.10.2021 (до моменту закінчення договору).
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 ЦК України та ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, виходячи з наступного.
Зменшуючи розмір процентів за користування кредитом з 54900,00 грн до 10000,00 грн, суд першої інстанції, зокрема, послався на правовий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
При цьому ч. ч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (на який посилається скаржник) передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак у даному випадку спірними є нарахування процентів за правомірне користування кредитними коштами, а не відсотків компенсації у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором, чого помилково не врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині.
При цьому позичальник, укладаючи кредитний договір, самостійно та добросовісно надав оцінку запропонованим умовам кредитування, зважив на можливість їх дотримання з огляду на наявне фінансове становище та на час укладення договору вважав їх прийнятними та вигідними для себе, що й отримало вираження у факті надання згоди на укладення правочину та отримання на його підставі кошів кредиту.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірний договір було укладено на вкрай невигідних для відповідача умовах. 
Зазначене вище, суд першої інстанції не врахував та дійшов до помилкового висновку про зменшення процентів за користування кредитом, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту №4351296 від 30 грудня 2020 року в розмірі 64900,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 54900,00 грн та простроченої заборгованості за кредитом в сумі 10000,00 грн.
Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, а рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а за подання апеляційної скарги 3633,60 грн, що разом становить 6056,00 грн.
Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 6056,00 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» адвоката Попова Є.В. задовольнити.
Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2025 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту №4351296 від 30 грудня 2020 року в розмірі 64900,00 грн (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 6056,00 грн понесений позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанціях. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 28 травня 2026 року.
Головуючий суддя: Гордійчук С.О.
Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.