Справа № 344/1467/26 
Провадження № 33/4808/360/26 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Максименко Ю.П. на постанову Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2026 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.
На вказану постанову суду захисник адвокат Максименко Ю.П. подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 05.05.2026 року.
Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 31.03.2026 року, скасувати дану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити. Зазначає, що пропустила строк на апеляційне оскарження внаслідок того, що повний текст судового рішення отримала в особистому кабінеті підсистеми «Електроний суд « 06.04.2026 року. 
Перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 31.03.2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно відмовити. Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Разом з тим, 28 квітня 2026 року Івано-Франківським апеляційним судом вже було розглянуто клопотання захисника адвоката Максименко Ю.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 року, яке містилось в апеляційній скарзі, яка за змістом та доводами клопотання про поновлення строк на апеляційне оскарження є аналогічною апеляційній скарзі, яку подано на даний час. 
Зокрема, постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєва А.Ю. від 28 квітня 2026 року було відмовлено захиснику Максименко Ю.П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 31.03.2026.
Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що захисник адвокат Максименко Ю.П., обґрунтовуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції зазначала, що 31.03.2026 суд першої інстанції не запросив її, як захисника до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, тому результат розгляду справи був невідомий, а повний текст оскарженої постанови вона отримала в системі «Електронний суд» тільки 06.04.2026, тому була позбавлена можливості подати апеляційну скаргу вчасно.
Апеляційний суд визнав вищевказані доводи безпідставними та зазначив, що об`єктивних вагомих і непереборних обставин для пропущення строку на апеляційне оскарження не наведено.
Апеляційний суд зазначив, що поновлення строку за цих обставин не відповідатиме принципам юридичної визначеності й остаточності судового рішення, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку вважав за необхідне відмовити і повернути апеляційну скаргу апелянту згідно з приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Прим цьому суд зазначив, що це не є перешкодою для повторного звернення до суду з обгрунтуванням пропуску строку і наведенням поважних причин, які перешкодили своєчасному оскарженню рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд звертає увагу, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд звертає увагу, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
Апеляційний суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. ( справа «Брумареску проти Румунії») .
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. 
За таких обставин, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість попереднього судового рішення про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження, яке набуло законної сили. 
Разом з тим, обставини, на які посилається апелянт в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вже перевірялись апеляційною інстанцією та були визнані такими, що не свідчать про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Судова практика щодо права апелянта на повторне звернення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є достатньо сталою та послідовною. 
Апеляційний суд звертає увагу, що за наявних обставин, апелянт дійсно має можливість звернутись з новим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, тільки за умови, що у вказаному клопотанні він наводить нові правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та вказує нові поважні причини, яким не було надано відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції у попередньому рішенні, яким було відмовлено у поновлені такого строку. 
Однак, у цьому випадку апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин, а і вказати, чому він не мав можливості зазначити вищевказані доводи раніше.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що захисником адвокатом Максименко Ю.П. не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, приймаючи до уваги, що вищевказане питання вже розглядалось судом і відповідне судове рішення набрало законної сили, виходячи з конкретних обставин встановлених судом, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-
п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику адвокату Максименко Ю.П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 31.03.2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційну скаргу повернути захиснику адвокату Максименко Ю.П.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв