ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року	Львів	Справа № 300/7704/24 пров. № А/857/8905/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року (суддя- Микитюк Р.В., ухвалене в м. Івано-Франківськ) у справі № 300/7704/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Тек" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:
07 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Тек" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.07.2024 №016730/0705.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволені позові.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на підставі направлення від 20.06.2024 №3588, виданим Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Матвіїшин Надією Богданівною згідно ст. 20 розділу І, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями) та на підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2024 №1880-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Тек" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2024 по 31.05.2024, відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки. За результатами перевірки відповідачем складено акт.
Згідно висновків акту перевіркою встановлено порушення ТзОВ "Нова-Тек" статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VII1 "Про валюту і валютні операції" при здійсненні розрахунків по експортному договору купівлі-продажу №1/09-23 від 20.09.2023 із нерезидентом Wolf Bauservice (Німеччина).
ТзОВ "Нова-Тек" отримало податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 18.07.2024 №016730/0705, яким ТзОВ "Нова-Тек" застосовано суму штрафних санкцій та пені у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 108 278,61 грн за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та за невиконання зобов`язань та порушення вимог валютного законодавства.
Позивач не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Верховною Радою України 21.06.2018 прийнято Закон України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII, який вступив в дію 07.02.2019.
Згідно ч.1 ст.13 вказаного Закону №2473-VІІІ, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до п.21 "Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті" (затв. постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).
Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 78.1.1 та пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що в письмовому запиті контролюючого органу про надання пояснень та їх документального підтвердження має бути зазначено порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та відповідно виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.14 Закону України "Про валюту і валютні операції" (набрав чинності 07.07.2018, введений в дію 07.02.2019), за порушення вимог валютного законодавства (крім порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону) можуть бути застосовані: до юридичних осіб (крім уповноважених установ) - заходи впливу у вигляді штрафних санкцій.
Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» (набрав чинності 07.07.2018, введений в дію 07.02.2019) порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до п.6-8 ст. 13 вказаного Закону - у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про валюту і валютні операції" (набрав чинності 07.07.2018, введений в дію 07.02.2019) заходи впливу можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.
З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що визначальним фактором для нарахування пені є власне порушення резидентами передбачених Законом та/або постановою правління Національного банку України строків при здійсненні імпортних операцій на умовах відстрочення поставки. Проте, зазначені строки зупиняються і пеня за їх порушення за цей період не нараховується у випадку звернення резидента з позовом до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах від 27.12.2018 по справі №821/81/16 та від 11.03.2019 по справі №826/7409/16.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ "НОВА-ТЕК" в особі директора Тамарілаєва Сайхана (Продавець) та Wolf Ваusегvісе в особі директора Witali Wolf (Покупець) уклало договір купівлі-продажу №1/09-23 від 20.09.2023.
Згідно умов Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві модульний будиночок Duomod 39, що складається з двох частин в комплектації. Місце здійснення поставки товару продавцем: Am Bakenberg 14. 28832 Achim, доставка товару здійснюється перевізником за рахунок продавця, розвантаження товару на території покупця здійснюється продавцем за його рахунок та під його відповідальність. Загальна сума договору становить 57 600 євро. Розрахунки здійснюються в євро. Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо вирішити спір в рамках проведених переговорів вирішити неможливо - вирішення такого спору відбувається, незалежно чи він виник у зв`язку з подіями укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.
На виконання умов договору №1/09-23 від 20.09.2023 року ТОВ "НОВА-ТЕК" експортовано товар згідно МД №UA206020018230U1 від 27.09.2023 року (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 25.03.2024) - будиночок Duomod 39, що складається з двох частин в комплектації (код товару 94069010) на суму 57 600 євро.
Від нерезидента WolfBauservice надійшли кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 відкритий АТ АКБ "Львів" - 19.03.2024 в сумі 10 000 євро.
Станом на 25.03.2024 року по контракту №1/09-23 від 20.09.2023 року з нерезидентом WolfBauservice (Німеччина) виникла протермінована дебіторська заборгованість в сумі 47 600 євро.
Також встановлено, що на виконання ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», умов договору поставки з урахуванням третейської угоди, ТОВ «НОВА-ТЕК» вчасно, до настання визначеного законом граничного терміну, а саме 25.03.2024 звернулося до Третейського суду при Асоціації Українських банків з питання стягнення з нерезидента, контрагента за договором №1/09-23 від 20.09.2023 існуючої заборгованості, у зв`язку з чим ухвалою Третейського суду від 12.04.2024 порушено провадження у справі №7/24.
У акті документальної позапланової виїзної перевірки валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 28.06.2024 №12428/09-19-07-05/38162882 на сторінці 8 (а.с.15), про це зазначено, що згідно імперативних вимог ч. 7 статті 13 ЗУ «Про валюту і валютні операції» повністю виключає правові підстави притягнення ТОВ "НОВА-ТЕК" до відповідальності, визначеної статтею 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції".
Підпунктом 6 пункту 1 статті 1 Європейської Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.1961, яка ратифікована Україною, зазначено, що термін "арбітраж" визначає розгляд спорів як арбітрами, призначеними по кожній окремій справі (арбітраж), так і постійними арбітражними органами.
Згідно статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.
Відповідно до змісту ч.ч. 1 та 2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім:
1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;
2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті;
3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.
Спори, передбачені пунктом 3 частини першої статті 20 цього Кодексу, що виникають з договору, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу лише на підставі арбітражної угоди, укладеної між юридичною особою та всіма її учасниками.
Отже, законодавство України не робить винятку щодо можливості передачі майнового спору, що випливає з зовнішньоекономічної угоди, на вирішення третейського суду (арбітражу).
Пунктом 12 частини 1 статті 6 Закону України "Про третейські суди" застережено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України. При цьому ч. 4 ст. 1 цього Закону визначено, що його дія не поширюється на міжнародний комерційний арбітраж.
Разом з тим, частиною 2 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.
Статтею 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що для цілей цього Закону: "арбітраж" - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону); "третейський суд" - одноособовий арбітр або колегія арбітрів; "суд" - відповідний орган судової системи держави.
Статтею 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що підставою для розгляду справи арбітражем, переліченим у статті 2 цього Закону, є виключно арбітражна угода.
Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" обумовлено, що цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.
Отже, з огляду на зміст вищенаведених нормативних актів, під судом, переліченим у статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", слід розуміти відповідний орган судової системи держави, зокрема, створений відповідно до Розділу VІІІ Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України або інший арбітраж (третейський суд), створений відповідно до положень Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".
Встановлюючи наявність компетенції Третейського суду при Асоціації Українських банків приймати арбітражне рішення у відповідності до Розділу VІ Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд дійшов такого висновку.
Згідно ст. 1 Регламенту постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків, третейський суд при Асоціації Українських банків (далі - Третейський суд) є самостійним недержавним незалежним постійно діючим інституціональним арбітражем, що здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про третейські суди" від 11 травня 2004 року №1701-ІУ, Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" №4002-111 від 24 лютого 1994 р., Європейської конвенції 1961 р. "Про зовнішньоторговельний арбітраж", Нью-йоркської конвенції 1958 р. "Про визнання та приведення в дію іноземних арбітражних рішень", Положення про Третейський суд при Асоціації захисту приватних інвестицій, затвердженого зборами учасників Асоціації „Захисту прав приватних інвестицій" від 01 лютого 2007 року, цього Регламенту та додатків до цього Регламенту. Третейський суд створюється і діє на принципах: 1) законності; 2) незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові; 3) рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; 4) змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості; 5) обов`язковості для сторін рішень третейського суду; 6) добровільності утворення третейського суду; 7) добровільності згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі; 8) самоврядування; 9) всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів; 10) сприяння сторонам у досягненні ними мирової угоди на будь-якій стадії третейського розгляду. Третейський суд складається із Голови Третейського суду та Секретаря Третейського суду. Третейські судді є особами, незалежними від Третейського суду, які здійснюють розгляд справ на підставі їх обрання сторонами за умови їх власної згоди. В цьому Регламенті „Третейський суд" означає постійно діючий інститут, що адмініструє здійснення третейського провадження: „третейський суд" означає одноособового третейського суддю або колегію третейських суддів, що здійснюють третейське провадження по справі.
Відповідно до ст. 2 Регламенту постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків, у Третейський суд за згодою сторін можуть передаватися будь-які спори за участю будь-яких дієздатних осіб приватного права, за винятком спорів, що мають публічно-правову природу та відповідно до діючого законодавства України не можуть розглядатися третейськими судами, утвореними на підставі Закону України „Про третейські суди", зокрема: спори про визнання недійсними нормативно-правових актів; спори, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов`язаних з державною таємницею; справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно державними судами або Конституційним Судом України. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яку укладено у письмовій формі в такий спосіб, що беззаперечно вказує на відповідний намір сторін. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав. Питання про компетенцію третейського суду на підставі третейської угоди вирішує intra vires Голова Третейського суду. Третейський суд приймає рішення на підставі законодавства України та міжнародних договорів, імплементованих у національне законодавство України. Третейський суд розглядає спори за участю іноземних учасників на підставі Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж". Третейський суд може здійснювати адміністрування арбітражу ad hoc з використанням арбітражного регламенту ЮНСИТРАЛ.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Третейський суд при Асоціації Українських банків, до якого звернувся позивач, є судом, створеним на підставі положень Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та має компетенцію приймати арбітражне рішення відповідно до Розділу VІ Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", що має наслідком звільнення його від відповідальності за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком сулу першої інстанції, що в силу вимог Закону України "Про валюту і валютні операції" зазначені обставини виключають підстави для нарахування пені та як наслідок свідчать про безпідставність та протиправність податкового повідомлення-рішення від 18.07.2024 №016730/0705, законодавчо визначених підстав для винесення податкового повідомлення-рішення та нарахування ТОВ "Нова-Тек" пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічному контракту не було, а тому податкове повідомлення-рішення від 18.07.2024 №016730/0705 підлягає скасуванню, а позов підставно задоволено.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 300/7704/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар