Дата документу 21.05.2026	Справа № 554/7557/26	
 	Провадження № 3/554/912/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м.Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Січиокно Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Донецької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Тараща, Київської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , 

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , будучи начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , військовою службовою особою, в порушення приписів статей 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 47 КВК України, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, при виконанні покарання у вигляді службових обмежень стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 , якого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2025 у справі №243/4680/25 засуджено за ч.1 ст. 263 КК України строком на 1 (один) рік службового обмеження із відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення в дохід держави, здійснила відрахування із грошового забезпечення засудженого без відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_1 , а також здійснювала відрахування не в повному обсязі.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 , йому нарахолвано грошове забезпечення, що включало грошове забезпечення та додаткову винагороду на період воєнного стану з грудня 2025 ро ку по березень 2026 року ( за 4 місяці) 191333, 33 грн, з яких сплачено в дохід держави лише суму в розмірі 17929, 12 грн, що не відповідало стягненню за вироком суду 20 % нарахованого грошового забезпечення, що становило 38266, 67 грн (20% від 191333, 33 грн = 38266, 67 грн).
Тобто відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця здійснювалося не в повному обсязі із суми грошового забезпечення, внаслідок чого особа, яка вчинила злочин уникла відповідальності, так як з нього було стягнуто 9, 4 % замість 20 %.
ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину не визнала та пояснила, що її дії не були наслідком умисного невиконання вироку суду чи свідомого ігнорування вимог законодавства. Після звернення прокуратури військовою частиною було невідкладно вжито заходів щодо повного усунення виявлених недоліків, видано відповідний наказ про прийняття вироку до виконання, проведено перерахунок відрахувань з часу надходження вироку до військової частини, а належні кошти повністю перераховано в дохід держави. Оскільки вона позитивно характеризується за місцем служби, негативні наслідки усунуто, просила визнати діяння малозначним і звільнити від відповідальності відповідно до ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених вище обставин підтверджується такими доказами.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2023 № 386 ОСОБА_3 , призначено на посаду начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а гакож виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) дія якого поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 32 цього Статуту за своїми військовими званнями начальниками є майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.
Таким чином, будучи майором ОСОБА_1 є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу військової частини НОМЕР_1 , за своїми військовим званням та статутними правами і обов`язками наділений організаційно-розпорядчими функціями, а тому являється військовою службовою особою.
Стаття 47 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі України) передбачає порядок виконання покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців. Так, суд, який постановив вирок про службове обмеження для військовослужбовця, після набрання ним законної сили направляє копію вироку командиру військової частини, де проходить службу засуджений військовослужбовець. Протягом трьох днів після одержання копії вироку командир військової частини видає відповідний наказ, у якому зазначаються розмір відрахувань у дохід держави з грошового забезпечення засудженого військовослужбовця, строк, протягом якого він не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а також який строк не зараховується йому до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання. Наказ оголошується по військовій частині і доводиться до відома засудженого військовослужбовця. Про прийняття вироку до виконання командир військової частини протягом трьох днів сповіщає суд, який постановив вирок. Строк відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця обчислюється роками, місяцями і днями, протягом яких засуджений військовослужбовець перебував на військовій службі та з його грошового забезпечення провадилося відрахування. Початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця. За три дні до закінчення встановленого вироком суду строку службового обмеження для військовослужбовця командир військової частини видає наказ про припинення його виконання із зазначенням дати припинення.
Так, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2025 у справі №243/4680/25, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , засудженого за ч. 1 ст. 263 КК України до 1 року службового обмеження з відрахуванням 20 відсотків з суми грошового забезпечення військовослужбовця в дохід держави.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про прокуратуру» Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах.
Проведеною перевіркою встановлено факт порушення вимог діючого законодавства, у т.ч. ст. 58 КК України, ст. 47 КВК України з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_1 при виконанні вищезазначеного вироку, а саме порушення строків видачі наказу про прийняття до виконання вироку суду, щодо застосування покарання у виді службового обмеження відносно ОСОБА_2 та здійснення відрахування із грошового забезпечення засудженого не в повному обсязі.
Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності.
Згідно ч. 2 ст. 58 Кримінального кодексу України із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Також, згідно з п. 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за № 405/31857 до складу грошового забезпечення військовослужбовців (крім курсантів вищих військових навчальних закладів із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання) входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення),зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, 2 деяким іншим особам визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку пиплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Відповідно до пункту 2 Розділу І Наказу № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу: надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Так, щомісячні основні та додаткові види виплачуються в поточному місяці за минулий. Одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 (застосовуються з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року №260, згідно яких додаткова винагорода визначена Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 належить до одноразових видів грошового забезпечення.
Так, згідно абзацу шістнадцятого пункту 2 розділу 1 Порядку № 260 (із змінами, зареєстрованими в Міністерстві України 30 січня 2023 року), встановлено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням;щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії);одноразові додаткові види грошового забезпечення; індексація грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення це сума, на отримання якої військовослужбовець має право у відповідному місяці згідно із чинним законодавством.
Виходячи з вищенаведених норм, усі щомісячні виплати, які мають постійний або систематичний характер, включаються до складу грошового забезпечення військовослужбовця.
До таких належать: щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (так звана винагорода 30 000 або 100 000 грн у період воєнного стану); надбавки за особливості проходження служби; доплати за інтенсивність, ризик, бойові завдання тощо;премії, встановлені у межах фінансування.
Таким чином, базою для утримання 20% у дохід держави згідно з вироком суду має бути повна сума місячного грошового забезпечення, що включає:основні (посадовий оклад, оклад за званням);щомісячні додаткові (надбавки, винагороди, премії).
З огляду на викладене, додаткові винагороди, передбачені чинним законодавством, є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.
Відповідно, при виконанні вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2025 у справі №243/4680/25 щодо ОСОБА_2 , утримання 20% повинно здійснюватися з усієї суми грошового забезпечення, нарахованої щомісяця, включаючи щомісячні винагороди.
Таким чином, при виконанні вироку про службове обмеження для військовослужбовця, відрахування 10-20% у дохід держави здійснюються з усього грошового забезпечення, що включає і додаткові винагороди (у тому числі "бойові" 30 000 / 100 000 грн), якщо вони виплачуються щомісяця або регулярно.
Отже, у даному випадку посадовими особами військової частини НОМЕР_1 не враховано, що перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану, тобто вона в цей період сплачується щомісяця у певному розмірі, який визначає командир військової частини за місцем перебування особи на грошовому забезпеченні.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 , останньому нараховане грошове забезпечення, що включає грошове забезпечення та додаткову винагороду на період воєнного стану з грудня 2025 року по березень 2026 року (за 4 місяці) 191 333,33 грн, з яких сплачено в дохід держави лише суму у розмірі 17929,12 грн., що не відповідає стягненню за вироком суду 20% нарахованого грошового забезпечення, що становить 38 266,67 (20% із 191 333,33 грн = 38 266,67 грн).
Таким чином, відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця здійснюється не в повному обсязі з суми його грошового забезпечення, внаслідок чого, особа, що вчинила злочин, уникає відповідальності, оскільки з останньої стягується в дохід держави приблизно 9,4%, замість 20%.
Майор ОСОБА_1 , будучи начальником фінансово- економічної служби військової частини НОМЕР_1 наділена організаційно- розпорядчими обов`язками, а тому, відповідно до примітки до ст. 172-13 КУпАП, являється військовою службовою особою.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 мають місце ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлено. 
Стаття 22 КУпАП регулює можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. 
При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. 
Однак, суд не вважає діяння, вчинене ОСОБА_1 малозначним з огляду на його суспільну небезпеку, вчинення під час воєнного стану, розмір завданих збитків, а також на міру покарання.
З цих підстав, накладаючи адміністративне стягнення, слід врахувати суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, особу порушника, відсутність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а тому до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, –
п о с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП  у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Січиокно

 
Повен текст постанови виготовлено судом 22 травня 2026 року о 15 годині 45 хвилин.