ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11144/22 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Чаку Є.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про внесення змін до нормативно-правового акту,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, в якому просить зобов`язати відповідача внести зміни у програму «Приміський автобус» населених пунктів Новгород-Сіверської міської територіальної громади на 2021-2022 роки, щодо безоплатного проїзду ветеранів війни, учасників їх дій, ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що права позивача, як учасника бойових дій, були порушені відповідачем.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що факт порушення прав позивача є доведеним, оскільки програма «Приміський автобус» чинить перешкоди в реалізації права позивача на безкоштовний проїзд. Крім того, вказує на можливість порушення такого права у подальшому.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
Має право безоплатного проїзду автомобільним транспортом у сільській місцевості.
Позивач наголосив, що під час проїзду від автобусної зупинки Новгород-Сіверський до автобусної зупинки с. Пушкарі, був вимушений сплачувати за проїзд, хоча відповідно до норм діючого законодавства, як учасник бойових дій, ветеран військової служби має право не безоплатний проїзд у сільської місцевості.
Перевізник мотивував, своє небажання безкоштовно перевозити позивача тим, що керується Програмою перевезень «Приміський автобус», до якої така пільгова категорія як учасник бойових дій, ветеран військової служби не включена.
Позивач звертався до голови Новгород-Сіверської міської ради з вимогою про внесення змін до програми «Приміський автобус», в частині розширення категорій осіб які підпадають під пільгові (безоплатні) перевезення.
Проте йому було відмовлено у задоволенні вирішення цього питання, шляхом не надання відповіді по суті.
Не погоджуючись з такими діями (бездіяльністю) відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що суду не представлено доказів порушення права позивача на безкоштовний проїзд у приміському транспорті від зупинки Новгород-Сіверський до зупинки Пушкарі.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами припису п.7 ст. 12 Закону №3551-ХІ1, учасникам бойових дій надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрішньорайонних, внутрішньо - та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.
За правилами припису ст. 14 Закону №2011 -XII, військовослужбовці мають право на безоплатний проїзд всіма видами транспорту загального користування міського, приміського та міжміського сполучення (за винятком таксі) - тільки військовослужбовці строкової військової служби.
За правилами припису ст. 6 Закон №203/98-ВР ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі, автомобільним транспортом загального користування сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів в межах України.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням другої позачергової сесії Новгород-Сіверської міської ради VІІІ скликання затверджено програму «Приміський автобус» населених пунктів Новгород-Сіверської міської територіальної громади на 2021-2022 роки.
Вказана програма не містить переліку пільгових категорій громадян, які забезпечуються безкоштовним проїздом, у тому числі і категорії «учасник бойових дій».
Разом із тим, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що позивач не просить суд визнати протиправним не визначення переліку пільгових категорій громадян, які забезпечуються безкоштовним проїздом у програмі «Приміський автобус» населених пунктів Новгород-Сіверської міської територіальної громади на 2021-2022 роки.
У своїй позовній заяві позивач зазначає, що його права були порушені фактом примусу сплатити за проїзд у приміському транспорті від зупинки Новгород-Сіверський до зупинки Пушкарі.
При цьому не зазначає коли і у який час ця поїздка відбулася, не зазначає державний номер транспортного засобу та дані особи, яка вчинила цей примус щодо нього.
Позивач зазначає лише, що перевізник мотивував своє не бажання безкоштовно його перевозити тим, що він керується програмою «Приміський автобус» населених пунктів Новгород-Сіверської міської територіальної громади на 2021-2022 роки.
В свою чергу представлені суду копії проїзних квитків (а.с.9, зворот) не дають можливості суду ідентифікувати час, маршрут поїздки та особу, що їх купувала.
З вищевикладеного вбачається, що суду не представлено доказів порушення права позивача на безкоштовний проїзд у приміському транспорті від зупинки Новгород-Сіверський до зупинки Пушкарі.
Крім того, вказана програма є рішенням органу місцевого самоврядування, дія якого обмежена в часі.
Так, вказана програма припинила свою дію по закінченню 2022 року.
Відтак, зобов`язання внесення до неї будь-яких змін чи доповнень, не може ніяк вплинути на права позивача.
Колегія суддів наголошує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи, однак суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків.
На підставі вищевикладених обставин, колегія судді відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість порушення прав позивача у майбутньому.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів з огляду на те, що витребувані документи жодним чином не вплинуть на розгляд справи та не спростують висновок суду першої інстанції.
Колегія суддів наголошує, що аналізуючи зміст позовних вимог, підставу позову та обставини викладені у ньому, позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Є.В. Чаку