ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 р. 	Справа № 520/15395/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 07.11.25 по справі № 520/15395/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, другий відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.04.2025 О/р НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести з 24.03.2025 пенсію ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, при обчисленні розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ГУ ПФУ в Харківській області прийнято незаконне рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058-ІV) у в`язку з недоцільністю, оскільки ГУ ПФУ в Харківській області неправильно проведено розрахунок позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV та визначено її розмір з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, а не за 2022-2024 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2025 рік).
Стверджувала, що їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ), тобто вид пенсії, який передбачає інші підстави та порядок призначення, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення, що зумовлює настання підстав для застосування при її обрахунку показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/15395/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, буд. 10, м. Фастів, Фастівський р-н, Київська обл., 08500, ЄДРПОУ 22933548), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.04.2025 О/р 932500180386 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення з 24.03.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, при обчисленні розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.03.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ЄДРПОУ 22933548).
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344).
ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалити постанову, якою скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/15395/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для обрахунку пенсії позивача із використанням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки, оскільки позивача буде переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону № 3723-ХІІ, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону № 1058-IV, тобто переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого Закону. Отже, не відбудеться переведення позивача з одного виду пенсії на інший вид пенсії, відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV щодо можливості застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а отже відсутні підстави для врахування при обчисленні розміру пенсії позивача показника середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2022-2024 роки.
ГУ ПФУ у Київській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалити постанову, якою скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/15395/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Також зазначає, що наразі розмір пенсії позивача складає 13 113, 56 грн, а при переведенні на пенсію відповідно до Закону № 1058-IV буде складати 12 935, 71 грн, що є меншим, ніж наразі отримує позивач. Отже, проведення зазначеного перерахунку є недоцільним.
Позивач правом подання відзиву на апеляційні скарги не скористалася.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1) та з 02.06.2016 отримує пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ).
Маючи одночасно право на пенсію державного службовця та на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), 24.03.2025 позивач звернулася до відповідача 1 із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом, а саме: з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після реєстрації, заяву позивача було розглянуто за екстериторіальним принципом в порядку єдиної черги звернень за призначенням (перерахунком) пенсії в Пенсійному фонді України.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 2) від 01.04.2025 О/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недоцільністю такого перерахунку. Як зазначено в рішенні, у результаті такого перерахунку встановлено, що розмір пенсії складе 12935,71 грн., що є меншим, ніж наразі заявниця отримує - 13113,56 грн.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заробітної плати, для обчислення розміру пенсії за Законом №1058-IV не було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за іншим Законом, а саме: за 2022 - 2024 роки.
ОСОБА_1 отримувала пенсію згідно з Законом № 3723-ХІІ, який передбачає інші підстави призначення пенсії та порядок визначення розміру пенсії, а 24.03.2025 вона вперше звернулася за призначенням пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV. Тому, за загальним правилом, передбаченим частиною 2 статті 40 Закону № 1058-IV, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру її пенсії має застосовуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи, що показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022 - 2024 роки складає 15057,09 грн, позивач вважає, що розмір пенсії, обчислений за нормами Закону № 1058-IV, буде більшим, аніж розмір пенсії, обчислений за нормами Закону № 3723-ХІІ.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на переведення з 24.03.2025 на пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV, із застосуванням, при обчисленні розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022 - 2024 роки.
На підставі викладеного, 29.04.2025 позивач, через свого представника, звернулася до відповідача 1, за місцем реєстрації, із заявою, в якій просила перевести її з 24.03.2025 з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022 - 2024 роки.
Однак, у відповідь на вказану заяву, відповідач 1 в листі за № 12219-13704/А-02/8-1000/25 від 15.05.2025 зазначив, що заява ОСОБА_1 опрацьовувалась за принципом екстериторіальності і рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.04.2025 відмовлено у переведенні її на інший вид пенсії, оскільки розмір пенсії зменшується. Також, в листі зазначено, що застосування нової середньої заробітної плати можливе лише при первинному призначенні пенсії та при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за наявності 24 місяців страхового стажу.
Враховуючи зазначене, позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недоцільністю такого перерахунку, без застосування при цьому, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії за нормами Закону № 1058-IV, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022 - 2024 роки, протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 01.04.2025 О/р НОМЕР_1 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки з 24.03.2025 позивачу вперше буде призначено пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV, а тому відповідач має урахувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії, так як пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за віком по держслужбі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з 24.03.2025, суд першої інстанції виходив з їх передчасності.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача суд вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити призначення з 24.03.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, при обчисленні розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки та зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.03.2025.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-XII.
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
10 грудня 2015 року, у ході реформування системи державного управління, прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).
З 1 травня 2016 набув чинності Закон № 889-VIII, а положення Закону № 3723-XII втратили чинність, у тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).
Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Верховний Суд України висловлював правову позицію щодо застосування частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Зокрема, у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-612а14, у постанові від 09.06.2015 у справі № 21-550а14 та від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а дійшов висновку, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший, якщо попередня пенсія була призначена саме за цим Законом. Натомість якщо особа отримувала пенсію за іншим законом, який передбачає інші підстави та інший порядок призначення пенсії, то при зверненні за пенсією за віком за Законом № 1058-IV має застосовуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.
Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від зазначеного правового висновку (постанова від 31.10.2018 у справі №876/5312/17).
Колегія суддів бере до уваги, що у вище зазначених судових рішеннях правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV не залежав від того, на підставі якого саме закону було призначено первинну пенсію. Важливо, що попередня пенсія була призначена не за Законом № 1058-IV.
Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений правовий підхід є застосовним і до випадків, коли первинну пенсію призначено на підставі Закону України «Про державну службу».
Згідно з пунктом 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Відповідно до пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу» , її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Натомість у разі переведення пенсіонера, який отримує пенсію за іншим законом, зокрема Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком або по інвалідності за Законом № 1058-IV, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
24.03.2025 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Київській області з заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону № 3723-XII на пенсію за віком, призначену за нормами Закону № 1058-IV.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) розмір пенсії визначався у відсотковому співвідношенні до заробітної плати державного службовця на яку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення такої пенсії не передбачав застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який є ключовим елементом формули, визначеної статтею 40 Закону №1058-IV.
Отже, під час призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не визначався та не застосовувався.
Тому стосовно позивачки відсутній показник середньої заробітної плати, який міг би враховуватися під час призначення попереднього виду пенсії в контексті частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.05.2026 по справі № 460/25663/23 з подібними правовідносинами, вважала, що висновки, викладені в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 240/10092/22, від 13.02.2025 у справі № 300/1149/23 та інших, де їх застосовано, про те, що при переході з пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» № 3723-XII на пенсію за віком за Законом 1058-IV має місце переведення на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону (тобто Закону № 1058-IV), не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вважала за необхідне відступити від такого висновку та сформувати наступний:
перехід особи з пенсії за віком, призначеної за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV відбувається у спосіб первинного призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Застосовуючи наведені вище правові висновки до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу» № 3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, на пенсію за віком, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, є первинним призначенням пенсії у межах солідарної системи і така пенсія підлягає обчисленню із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022 - 2024 роки.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.04.2025 О/р 932500180386 про ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на встановлені у справі обставини та не оскарженння позивачем обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для його зміни.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/15395/25 в частині задоволення позовних вимог - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	О.А. Спаскін   С.П. Жигилій