ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/806/26
2-а/0187/8/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участі секретаря судового засідання Джунь І.Ю., розглянувши в селищі Петриківка за правилами, передбаченими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -
ВСТАНОВИВ:
29.04.2026 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 22.03.2026) до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) через його представника адвоката Лукінової К.С. до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідачі), якою позивач просить суд:
1. Постанову Відповідача від 28.04.2026 № R507157 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України – скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача – закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на протязі тривалого періоду часу перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та має відповідний статус «Не військовозобов?язаний» та його було виключено з військового обліку.
Позивач вчасно уточнив свої військово-облікові дані (адресу проживання, номер засобів зв?язку через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста (застосунок "Резерв +" розробником якого є Міністерство оборони України), має про це відповідну відмітку в застосунку «Резерв +», також має номер в Електронному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів «Оберіг» 190520201425077400009.
Позивач правила військового обліку не порушував, ніяких повісток щодо явки від відповідача позивач не отримував та і не мав отримувати, адже має статус "Не військовозобовязаний" і виключений з військового обліку.
23.04.2026 року позивач оновив застосунок "Резерв+" та дізнався, що з не відомих причин його статус змінено з "Не військовозобовязаний" на "Військовозобовязаний".
28.04.2026 року позивач в черговий раз оновив мобільний застосунок «Резерв+» та побачив постанову N?R507157 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28.04.2026 року, якою на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , накладено штраф у сумі 17000.00 грн.
Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП є те, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
При цьому у постанові також зазначені наступні дані: дата надходження від особи заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності): 27.04.2026р. спосіб надходження заяви: через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста короткий зміст заяви: повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з порушенням правил військового обліку.
Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки: по-перше, жодних заяв про вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з порушенням правил військового обліку ані в паперовій, ані в будь-якій іншій формі позивач не підписував та до Відповідача не подавав; по-друге, жодні повістки особисто позивачу не вручались, крім того позивач не отримував жодних поштових відправлень від відповідача, не відмовлявся від їх отримання та не отримував жодних повідомлень від служби поштового зв?язку по надходження листа від відповідача. Будь-які повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» не здійснювались, таким чином відсутні будь-які відомості про те, що позивач взагалі був обізнаний про існування такої повістки, отримував її або відмовився від її отримання тощо. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов?язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов?язку. Отже, винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було передчасним, оскільки посадовою особою взагалі не з?ясовано чи був обізнаний позивач про таку повістку; по-третє, у зазначеній постанові не зазначено військове звання, власне ім?я та прізвище особи, що має підписати дану постанову, а також відсутній сам підпис, а отже постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови, не містить відомості про особу, яка її склала, не містить підпису, а тому не може вважатись законною; по-четверте, у постанові відповідачем не зазначено час та місце вчинення правопорушення, а отже не можливо встановити чи дотримано строки накладення адміністративного стягнення. 
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час. Натомість оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу не містить дату та час, в які позивач мав прибути до ТЦК та СП.
Крім того, як зазначалося вище, до 23.04.2026 року позивач мав статус "Не військовозобовязаний" та був виключений з військового обліку, а тому його виклик до органів ТЦК та СП із будь-якою метою є незаконним, адже позивач не має військового обовязку та не зобовязаний прибувати за вимогою до ТЦК та СП та є таким, що виключеним з військового обліку.
Враховуючи зазначене, дії відповідача є протиправними а постанова N?R507157 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28.04.2026 року підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні та повідомлено учасників про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст. 268 КАС України. Також зобов`язано відповідача, до 07.05.2026 надати суду завірені належним чином копії доказів (інформації):
1.матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача.
2.Надати інформацію про підстави виклику позивача та щодо того, які саме дані позивача підлягали уточненню, чи були вони уточнені в установленому порядку, а також чи використовувалися дані з відповідних інформаційно-комунікаційних систем (реєстрів) для отримання необхідних відомостей без безпосереднього залучення особи.
У зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних документів, розгляд справи був відкладений до 19.05.2026.
08.05.2026 до суду надійшли витребувані документи.
У судове засідання, призначене на 19.05.2026, представник позивача не з`явився, наявна заява про розгляд справи за його відсутності у разі відсутності відповідача.
У судове засідання, призначене на 19.05.2026, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Згідно даних Резерв+ (сформовано 18.03.2026 дійсний до 18.03.2027) позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), має статус не військовозобов`язаного. Дата уточнених даних 18.03.2026. Серед персональних даних зазначена адреса проживання, телефон, адреса електронної пошти.
Згідно даних Резерв+ (сформовано 23.04.2026 дійсний до 23.04.2027) позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), має статус військовозобов`язаного. Дата уточнених даних 18.03.2026. Також міститься інформація про звернення 23.04.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 до Нацполіції у звязку з не прибуттям до ТЦК та СП.
04.03.2026 відповідачем виписано повістку № 6752655 про виклик позивача на 19.03.2026 для уточнення даних (без конкретизації).
Згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.03.2026 №462 голову Петриківської ОТГ зобовязано здійснити оповіщення в тому числі позивача про необхідність зявитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19.03.2026 на 09:00 годин.
Згідно відповіді Петриківської селищної ради від 16.03.2026, позивачу повістка направлена рекомендованим листом через АТ «Укрпошта».
Рекомендований лист № 5183000100647 (повістка) надійшов до поштового відділення 12.03.2026, проте був повернутий відправнику 19.03.2026 з відміткою «адресат відсутній».
28.04.2026 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № R507157 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно позивача про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Згідно опису обставин, установлених під час розгляду справи, у постанові викладено таким чином: «За результатами з`ясування обставин справи встановлено, що позивач не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У постанові також зазначені наступні дані: дата надходження від особи заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності): 27.04.2026р. спосіб надходження заяви: через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста.
З наданих суду документів встановлено, що про оскаржувану постанову позивач дізнався 28.04.2026.
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено загальний обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках).
Згідно з частиною 3 статті 22 цього ж Закону, військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин, зобов`язані з`явитися на збірні пункти у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають у запасі, зобов`язані прибувати за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку або призову на військову службу.
Крім того, частини 3 та 6 статті 14 зазначеного Закону передбачають обов`язок особистого прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік у разі неможливості проходження електронної ідентифікації.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).
Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Згідно Інструкції протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 КУпАП, якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення, та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
У оскаржуваній постанові зазначені підстави для не складання протоколу: надходження 27.04.2026р. від особи заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності: спосіб надходження заяви: через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Разом з тим, серед витребуваних у відповідача судом матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вищезазначена заява позивача відсутня, як відсутні докази про належне його повідомлення про дату, час та місце розгляду даної справи.
Згідно приписів ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, встановлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Разом з тим, постанова носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи (відсутні місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення), відсутнє послання на конкретну частину статті Закону, яку на переконання особи, що винесла постанову порушено позивачем.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, має бланкетний характер та передбачає встановлення конкретного порушення вимог законодавства, яке регулює порядок проведення мобілізації. Сам по собі факт неявки до ТЦК та СП не є безумовним свідченням такого порушення без встановлення мети виклику, обсягу обов`язків особи та наслідків їх невиконання.
Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.
В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам.
Крім того, на виконання ухвали суду відповідачем не надано належних доказів щодо того, які саме облікові дані позивача підлягали уточненню, чи були вони уточнені у встановленому порядку, а також чи могла відповідна інформація бути отримана шляхом електронної взаємодії з реєстрами без безпосереднього залучення позивача.
Суд зазначає, що обов`язок уточнення облікових даних виникає у разі їх зміни. Водночас відповідач не довів наявності таких змін або необхідності додаткового уточнення.
Суд виходить із того, що виклик для уточнення облікових даних має переслідувати легітимну мету. Аналіз положень законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також підзаконних нормативно-правових актів свідчить, що такою метою є забезпечення актуальності облікових даних, перевірка стану здоров`я, наявності підстав для відстрочки та визначення мобілізаційних ресурсів.
Водночас відповідачем не доведено, що у конкретному випадку існувала об`єктивна необхідність уточнення даних позивача, які не могли бути отримані з наявних інформаційних систем, зокрема реєстру «ОБЕРІГ».
Згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність не застосовується, якщо необхідні персональні дані можуть бути отримані шляхом електронної взаємодії з іншими реєстрами. У даному випадку відповідач не довів протилежного.
За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням процедури розгляду та без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат. 
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 532,48 грн, що підтверджується квитанцією № 5979-3208-8744-2283 від 28.04.2026. Сума судового збору розрахована із застосуванням коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки збору у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі через систему «Електронний суд» відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 532,48 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Постанову № R507157 від 28.04.2026 винесену ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу – скасувати.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце знаходження АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 . 
Повне судове рішення складено та підписано 19.05.2026.
Суддя О.А. Караул