Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/696/25
Провадження № 2/332/259/26

Рішення
Іменем України

26 травня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Встановив:
У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 04.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 886612429, згідно якого Товариством відповідачеві надано кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 16 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності терміном до 06.03.2022 (30 днів) з оплатою процентів, що встановлені в Кредитному договорі та додатках до нього.
ТОВ «Манівео» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти, а відповідач, в свою чергу, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду, 06.02.2025, утворилась заборгованість на загальну суму 20 656,00 грн, що складається з наступного: 16 000,00 грн – заборгованість по кредиту; 4 656,00 грн – несплачені відсотки.
28.11.2018 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019.
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020, інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його номер та дата укладення залишені без змін.
31.12.2021 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022, інші умови договору залишилися без змін, згідно договору факторингу в редакції додаткової угоди від 31.12.2020.
31.12.2022 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023, інші умови договору залишилися без змін, згідно договору факторингу в редакції додаткової угоди від 31.12.2020.
31.12.2023 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024.
Разом з цим, 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024.
17.04.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого позивачу ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 886612429 від 04.02.2022.
Позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та умови кредитного договору, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 20 656,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Заочним рішенням від 08.05.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» задоволені у повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.08.2025 заочне рішення суду скасовано, справа призначена до судового розгляду по суті.
Від представника відповідача – адвоката Атаманчук Н.С., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Зазначає, що ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем по справі, адже кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 04.02.2022, а договір факторингу, за яким ТОВ «Манівео» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», було укладено 28.11.2018, тобто, ще до укладення кредитного договору. На момент укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео» та відповідачем ще не виникли зобов`язання, а тому первісним кредитором було здійснено передачу ще неіснуючих вимог. Проценти, нараховані за договором, є завищеними, адже нараховувались поза межами строку кредитування, кінцевою датою якого є 06.03.2022. Вважає завищеною суму правничої допомоги. Зазначає, що докази на понесення відповідачем витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що за умовами договорів факторингу, моментом набуття права вимоги є підписання відповідних реєстрів прав вимоги, а не дати укладення самих договорів. Проценти нараховувались згідно умов договору і позивач вважає, що через невиконання відповідачем зобов`язань зі свого боку, він має право на стягнення процентів згідно статей 1048 та 625 ЦК України, як в межах строку кредитуванні, так і після його спливу.
Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Від представника відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, заперечує щодо вимог позову з підстав, викладених у відзиві.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 886612429, згідно якого Товариством відповідачеві надано кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 16 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності терміном до 06.03.2022 (30 днів) з оплатою процентів, що встановлені в Кредитному договорі та додатках до нього (а.с. 13-зворотний бік – 17).
Договір укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідач був ідентифікований ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, згідно довідки (а.с. 22).
Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту, умови якого актуальні в період з 04.02.2022 по 09.02.2022 (а.с. 13).
Вказане відповідачем не заперечується та не спростовується.
У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону).
Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі № 524/5556/19 від 12.01.2021.
ТОВ «Манівео» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти, що підтверджується розрахунками заборгованості, випискою по рахунку, платіжною інструкцією від 04.02.2022 про перерахування коштів та електронним повідомленням з додатками (а.с. 23-24, 25, 31, 32).
28.11.2018 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с. 34-35).
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020, інші умови договору залишилися без змін (а.с. 37).
31.12.2020 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його номер та дата укладення залишені без змін (а.с. 38-39).
31.12.2021 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022, інші умови договору залишилися без змін, згідно договору факторингу в редакції додаткової угоди від 31.12.2020 (а.с. 41).
31.12.2022 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023, інші умови договору залишилися без змін, згідно договору факторингу в редакції додаткової угоди від 31.12.2020 (а.с. 42).
31.12.2023 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с. 43).
Разом з цим, 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 (а.с. 44-45).
17.04.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого позивачу ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 886612429 від 04.02.2022 (а.с. 47-48).
Перехід права вимоги до відповідача, окрім договорів факторингу, підтверджується також наступними доказами: витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 (а.с. 46); довідкою за Вих. № 886612429/ФК від 20.08.2024 (а.с. 50), витягом з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 (а.с. 51); витягом з реєстру боржників від 17.04.2024 (а.с. 54).
У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду, 06.02.2025, утворилась заборгованість на загальну суму 20 656,00 грн, що складається з наступного: 16 000,00 грн – заборгованість по кредиту; 4 656,00 грн – несплачені відсотки (а.с. 23-24).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).
За нормою ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17 та від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 в рамках справи № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З матеріалів справи вбачається, що до договору факторингу, укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому були укладені додаткові угоди, згідно яких були продовжені строки дії договору, востаннє до 31.12.2024. Тобто, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу дії договору факторингу.
Таким чином, позовні вимоги саме ТОВ «ФК ««Ейс» до відповідача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.
Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку товариству не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 000,00 грн.
В частині нарахування процентів суд зазначає наступне.
Пунктом 2.3 Договору визначено, що кошти повинні бути повернуті до 06.03.2022. Строк дії дисконтного періоду в кількості 30 днів також визначений і у п. 3.6 Договору.
Пунктом 3.8 Договору передбачена та узгоджена між первісним кредитором та відповідачем сума процентів за 30 днів в розмірі 3 120,00 грн.
У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
З розрахунків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що в період з 04.02.2022 по 03.03.2022 включно проценти нараховувались в розмірі 104,00 грн на день, що складає 0,65% від суми заборгованості. В період з 11.04.2022 по 30.04.2022 проценти нараховувались в розмірі 11,20 грн на день, в період з 01.05.2022 по 15.05.2022 – 32,00 грн на день, в період з 16.05.2022 по 03.06.2023 – 104,00 грн на день.
Судом встановлено, що відповідачеві були надані кредитні кошти, якими він користувався, лише в період строку кредитування: 04.02.2022 – 06.03.2022. Доказів на підтвердження тих обставин, що після 06.03.2022 кредитний договір було пролонговано та строк користування кредитом було продовжено, позивачем суду не надано, як і не містять таких доказів матеріали справи, а несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін, зокрема вчинення відповідних дій.
Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено.
Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 3 120,00 грн, що прямо передбачено умовами договору в п. 3.8.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надані наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024, укладений між ТОВ «ФК «Ейс» та АБ «Тараненко та партнери»; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Тараненком А.І.; копія акта прийому-передачі послуг від 03.04.2024 на суму 6 000,00 грн; копія додаткової угоди № 4 до Договору про надання правничої допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають задоволенню частково, на 92,56%, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, що становить 5 553,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» задоволені частково, на 92,56%, відповідно, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 242,17 грн.
Докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

Вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцерозташування: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ЄДРПОУ 42986956) доОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Кредитним договором № 886612429 від 04.02.2022 в розмірі 19 120,00 грн, судовий збір в розмірі 2 242,17 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 553,60 грн.
У задоволенні інших вимог позову – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя          О.С. Яцун