ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1959/26 Справа № 932/4472/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мельник І.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Петешенкова М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 травня 2026 року якою, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25 березня 2026 року о 03 годині 20 хвилин м.Дніпро, вул. Викономівська, буд. 11, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ 110206», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager 6820. Результат огляду становить 1,52 проміле, чим порушив п.2.9.а. Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на безпідставність зупинки транспортного засобу начебто за порушення правил дорожнього руху, однак в матеріалах справи відсутні будь-які постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Вказує, що матеріали справи не містять підстав для зупинки транспортного засобу, а тому всі наступні дії поліцейських є протиправними, як і процедура огляду водія. Матеріали справи також не містять відеозапису керування ним транспортного засобу, що унеможливлює застосування до нього інкримінованого правопорушення та свідчить про відсутність його складу. Крім того, вказує, що суд не з`ясувавши повно, об`єктивно та всебічно всі обставини справи, допустив спрощений підхід розгляду справи, а висновки щодо наявності складу правопорушення не підтверджені фактами й ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням статті 62 Конституції України.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з поданого до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням за межами міста, поважних причин, що перешкоджають розгляду справи не вбачається.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (частина 6 статті 294 КУпАП).
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.
Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно частин 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дотримався наведених вимог діючого законодавства та дійшов правильних висновків.
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 623492 від 25 березня 2026 року (а.с.1-2); відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого слідує пояснення причин зупинки транспортного засобу і під час перевірки документів повідомлено йому виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та пропозицію пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», роз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 погодився; рапортом поліцейського (а.с.3); актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,52 % (а.с.4-5), роздруківкою чека Drager «Alcotest» 6820, прилад №ARHК - 0511, з якого вбачається, що вказаний прилад пройшов останнє калібрування 14 листопада 2025 року року, особа, яку тестують - ОСОБА_1 , результат тесту - 1,52% (а.с. 6-7), відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с. 8).
За змістом статті 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Апеляційний суд звертає увагу, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до статті 251 КУпАП. Відповідно до відеозапису з місця події, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував, що дійсно керував транспортним засобом, та на вимогу останніх пройшов огляд на стан сп`яніння. Керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння поза розумним сумнівом підтверджується результатами його огляду на місці за допомогою приладу “Драгер”. Таким чином, відеозапис у сукупності з іншими доказами підтверджує наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Доводи скаржника з приводу зупинки транспортного засобу, яка була неправомірною, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху не є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду.
Крім того, скаржником не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції та їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 25 березня 2026 року.
Наведені аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх недостатніми для спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки вони мають характер загальних міркувань та не спростовують підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
При розгляді справи судом порушень статтей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, дав належну правову оцінку доказам, відеозапису з бодікамер поліцейських. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано правильно. Адміністративне стягнення накладено за правилами статті 36 КУпАП в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеня його вини.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та достатньо мотивованою, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.Ю. Петешенкова