КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Д.Г. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 12.11.2025 о 15 год. 50 хв. по вул. Ісмаїла Гаспринського в місті Києві керуючи автомобілем «Хюндай» державний номер НОМЕР_1 не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда» державний номер НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано Актом огляду на стан сп`яніння (результат 2,11 проміле).
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а, 13.1 ПДР України, скоївши правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Процик Д.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, решту постанови залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог вказав на неналежну оцінку судом доказів та необґрунтованість судового рішення. У постанові вказано, що ОСОБА_1 свою вину визнав, однак, як вказує Верховний Суд у свої постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень (працівників поліції) за відсутності інших належних доказів і не звільняє суб`єкта владних повноважень (працівників поліції) від доведення правомірності свого рішення.
Із висновками суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки письмові матеріали справи та відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції не підтверджують ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутня роздруківка спеціального приладу, яким проводився огляд ОСОБА_2 , а разом з тим відсутній доказ, який встановлює наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився із застосуванням спеціального приладу, що підтверджується лише актом огляду на стан сп`яніння. В порушення Інструкції про порядок виявлення водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року, до матеріалів справи результати проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не долучено.
Відтак, у сторони захисту наявні підозри у неправильності, хибності результатів проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціального приладу, а також обґрунтовані підстави для сумніву технічній справності приладу, оскільки матеріали справи не містять інформацію чи відповідає він законодавству про метрологію та метрологічну діяльність. Витребувати вказану інформацію з Управління патрульної поліції у місті Києві сторона захисту позбавлена можливості, оскільки письмові матеріали справи та відеозаписи боді-камер працівників поліції не містять індивідуальних ознак спеціального приладу, яким було проведено огляд.

Оскільки саме на підставі результатів спеціального приладу вносяться відомості до акту огляду на стан сп`яніння про результати проведеного огляду за допомогою спеціальних приладів, то акт огляду без наявності роздруківки спеціального приладу не може бути беззаперечним доказом у справі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши письмові матеріали справи та відеозапис, який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. 

Судом апеляційної інстанції здійснювались заходи з метою належного повідомлення учасників справи про дату та час судового засідання, зокрема, шляхом передачі телефонограми ОСОБА_1 (а.с. 59), та направлення повідомлення захиснику Процику Д.І. на його електронну пошту (а.с. 60). Крім того, у матеріалах справи наявне клопотання захисника Процика Д.І. вх. №12697 від 03.02.2026 року, у якому він просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 33).

Що стосується можливої участі прокурора у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а лише частково, у разі наявності обґрунтованого клопотання сторони захисту може передослідити вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення. 

Крім того, до суду надійшли листи із Дарницької окружної прокуратури м. Києва вх. №12815 від 03.02.2026 року (а.с. 51) та Київської міської прокуратури вх. №17451 від 12.02.2026 року (а.с. 53), у яких зазначено, що участь прокурора у розгляді судом справ за ст. ст. 124, 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури.

З тексту апеляційної скарги встановлено, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Процик Д.Г. оскаржує постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року, лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість останнього за ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються. 

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 511102 від 12.11.2025 року (а.с. 1) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 511089 від 12.11.2025 року, підтверджуються також наявними у справі, доказами, а саме:
- схемою місця ДТП (а.с. 4);
- поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5,6);
- роздруківкою з приладу Драгер (а.с. 14);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 15);
- долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с. 20).

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а. ПДР України.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, долученого до матеріалів справи, зафіксовано приїзд працівників поліції до місця дорожньо-транспортної пригоди, встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням приладу Драгер чи у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер, результат 2,11‰. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився і підписав. 

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, який здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. 

Доводи сторони захисту щодо несправності приладу Драгер та хибності результатів проведеного огляду є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту не надано. Крім того, сам ОСОБА_1 після проходження огляду жодним чином не заперечував результати, а підписав протоколу про адміністративне правопорушення без будь яких зауважень та заперечень. 

Твердження захисника про відсутність у матеріалах справи роздруківки приладу Драгер з результатами проведеного огляду не відповідають дійсності, оскільки така роздруківка наявна на аркуші справи 14.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Д.Г., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Д.Г. - залишити без задоволення. 

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року, якоюОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 753/25012/25
Апеляційне провадження № 33/824/646/2026
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Комаревцева Л.В.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.