ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/5026/25 пров. № А/857/33585/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Качмара В.Я., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року (головуючий суддя: Ксензюк А.Я., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця Товариства з обмеженою відповідальністю «НІМБ-7» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІМБ-7», 13.05.2025 звернулося до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 65 від 18.02.2016 «Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4168 від 28.12.2006 на видобування будівельного піску Крижівського родовища;
- зобов`язання виключити спеціальний дозвіл на користування надрами № 4168 від 28.12.2006 на видобування будівельного піску Крижівського родовища з переліку, наведеного у додатку № 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 18.02.2016 № 65, а саме пункт 6 витягу з переліку спеціальних дозволів на користування надрами, дія яких зупинена.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство не порушувало будь-яких норм законодавства у сфері надрокористування, в акті перевірки від 19.09.2013 № 000624 внесені завідомо неправдиві та недостовірні дані про самовільне зайняття ТзОВ «НІМБ-7» земельних площ та зняття верхнього родючого шару ґрунту, сама перевірка проведена з порушенням діючого законодавства, форма та зміст акту суперечить державним зразкам, що підтверджується рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 803/1051/16. Крім того, акт перевірки від 19.09.2013 № 000624 є підробленим, що підтверджується ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2024 про закриття кримінального провадження № 120210305580002660 від 08.11.2021 відносно ОСОБА_1 та звільнення останньої від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Вказана ухвала суду набрала законної сили 03.10.2024. 
Вважаючи наказ відповідача № 65 від 18.02.2016 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з цим позовом до суду.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 18 лютого 2016 року № 65 «Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4168 від 28 грудня 2006 року, наданого товариству з обмеженою відповідальністю «НІМБ-7» на видобування піску у Крижівському родовищі, виключивши з переліку додатку № 2 до наказу.

Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в позові повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач зазначає, що на думку Держгеонадр, пройшов досить значний час з моменту винесення оскарженого наказу (більше 9 років). Позивач щонайменше в 2016 бути обізнаний з існуванням оскаржуваного наказу, а отже пропустив строк звернення до суду.
Позивач, 21.10.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.
Відповідач, 11.02.2026 подав додаткові пояснення по справі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки єдиним доказом порушення ТзОВ «НІМБ-7» вимог законодавства у сфері надрокористування та охорони навколишнього природного середовища, що слугувало підставою для зупинення дії спеціального дозволу, а в подальшому, у зв`язку з не усуненням причин зупинення дії спеціального дозволу, підставою для звернення до суду з цим позовом, є акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.09.2013 № 000624 Державної інспекції сільського господарства у Волинській області, який є підробленим, згідно матеріалів кримінальної справи № 161/16326/24, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Державної служби геології та надр України від 18 лютого 2016 року № 65.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ «НІМБ-7» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами від 28.12.2006 № 4168 з метою видобування піску Крижівського родовища, площею 17,6 га.
Відповідно до угоди від 29.12.2006 Міністерство охорони навколишнього природного середовища України надало відповідачу право на користування надрами з метою видобування будівельного піску Крижівського родовища.
ТзОВ «НІМБ-7» затверджено програму по видобуванню будівельного піску Крижівського родовища.
До Держгеонадра надійшов лист від Рожищенської районної радої Волинської області від 11.01.2016 № 2/03-14/2-16, яким надіслано копії рішення Рожищенської районної ради від 22.12.2015 № 3/7 та звернення депутатів даної ради щодо припинення права користування надрами ТзОВ «НІМБ-7».
Так, пунктом 3 рішення Рожищенської районної ради від 22.12.2015 № 3/7 рекомендовано Міністерству охорони навколишнього природного середовища України відмінити спеціальний дозвіл на користування надрами № 4168 від 28.12.2006, виданий ТзОВ «НІМБ-7».
При цьому у зверненні депутатів Рожищенської районної ради наголошувалось на тому, що у вересні 2013 року Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства ТзОВ «НІМБ-7», за результатами якої виявлено ряд порушень при розробці першої черги кар`єру, а саме – самовільне відхилення від проекту землеустрою, самовільне зайняття земельних ділянок і зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.
Держгеонадра прийнято наказ від 18.02.2016 № 65 щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень. Відповідно до додатку № 2 до цього наказу згідно з підпунктом 5 пункту 22 Порядку № 615 зупинено дію дозволу від 28.12.2006 № 4168.
Листом 22.02.2016 № 2646/13/14-16 позивач повідомив ТзОВ «НІМБ-7», що за результатами розгляду подання голови Рожищенської районної ради Волинської області від 11.01.2016 № 2/03-14/2-16 наказом від 18.02.2016 № 65 зупинено дію спеціального дозволу від 28.12.2006 № 4168 та надано товариству 30-денний строк для усунення виявлених порушень. Зазначений лист товариство не отримало, поштове відправлення повернулось на адресу Держгеонадра з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Позивач листом від 28.04.2016 № 8000/13/14-16 запропонував відповідачу надати у 15 денний строк власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами Крижівського родовища, на що відповідь від товариства не надходила.
Важаючи, що наявні правові підстави для припинення ТзОВ «НІМБ-7» користування надрами, Держгеонадра звернулось у суд із позовом про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4186 від 28.12.2006.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 803/1051/16 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року у справі № 803/1051/16 скасовано та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІМБ-7» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами відмовлено повністю.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 Державною службою геології та надр України 21 березня 2025 року винесено наказ № 99 «Про скасування наказу Держгеонадр від 16.09.2016 № 308» яким скасовано з 05.03.2025 наказ Державної служби геології та надр України від 16.09.2016 № 308 «Щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4168 від 28.12.2006».
У відповідь на адвокатський запит від 15 квітня 2025 року № 15-04/03 відповідач листом від 24.04.2025 № 3152/02-1/2-25 повідомлено, що спеціальний дозвіл на користування надрами № 4168 від 28.12.2006, наданий з метою видобування пісків Крижівського родовища Рожищенського району Волинської області, є дійсним, дія дозволу зупинена.
Вказане стало підставою для звернення з позовною заявою до адміністративного суду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України та вказано, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. 
Як зазначалося вище, частиною другою статті 122 КАС чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналіз наведеної норми КАС свідчить, що у разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.
Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Велика Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справа № 990/139/23.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом оскарження у цій справі є наказ № 65 від 18.02.2016 «Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4168 від 28.12.2006 на видобування будівельного піску Крижівського родовища.
Відповідач в апеляційній скарзі покликається на те, що пройшов досить значний час з моменту винесення оскарженого наказу (більше 9 років), а позивач щонайменше в 2016 році мав бути обізнаний з існуванням оскаржуваного наказу.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що наказ Держгеонадр України № 65 від 18.02.2016 «Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень», опублікований на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень та є доступним за посиланням: https://www.geo.gov.ua/diyalnist/nakazy/arhiv-nakaziv/.
Державна служба геології та надр України листом від 22.06.2016 р. № 2646/13/14-16 повідомляла ТОВ «НІМБ-7» про те, що Держгеонадра прийняли оскаржуваний наказ від 18.02.2016 № 65 (а. с. 53).
Крім цього, про отримання цього листа ще у 2016 році не заперечує і сам позивач в позовній заяві.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що Державної служби геології та надр України вважаючи, що є правові підстави для припинення ТОВ «НІМБ-7» користування надрами, у липні 2016 року звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про анулювання спеціального дозволу.
Необхідно звернути увагу, що в описовій частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 у справі № 803/1051/16, містяться інформація стосовно факту існування цього наказу 2016 року. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи той факт, що відповідачем у цій справі було саме ТОВ «НІМБ-7», а представник відповідача у цій справі ТОВ «НІМБ-7» ОСОБА_2 був присутній під час проголошення постанови Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року, що, у свою чергу, свідчить про обізнаність товариства про існування наказу Державної служби геології та надр України від 18.02.2016 № 65 «Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4168 від 28.12.2006 на видобування будівельного піску Крижівського родовища.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач ще у 2016 році дізнався про наявність оскаржуваного наказу, однак не подав позов з дотриманням шестимісячного строку, який передбачений частиною 1 статті 122 КАС України, натомість з розглядуваним позовом звернувся лише 13.05.2025, тобто більше 9 років з моменту обізнаності про порушення свої прав та законних інтересів.
Щодо покликання позивача, що строк звернення з цим позовом ним пропущено з поважних причин, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, з огляду на таке.
Так, позивач зазначає, що на час винесення оскаржуваного наказу від 18.02.2016 № 65, не було достатніх підстав для його оскарження через відсутність доказів, які б спростовували викладені у ньому обставини, оскільки лише після винесення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 803/1051/16, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025, яким заяву ТОВ «НІМБ-7» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Держгеонадра України до ТОВ «НІМБ-7» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами задоволено, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року у справі № 803/1051/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову Держгеонадра України до ТОВ «НІМБ-7» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами відмовлено, в сторони позивача з`явилися законні підстави для звернення до суду із заявою про скасування наказу.
Вказує, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 803/1051/16 мотивоване тим, що єдиним доказом порушення ТОВ «НІМБ-7» вимог законодавства у сфері користування надрами є акт перевірки Державної інспекції сільського господарства у Волинській області № 000624 від 19.09.2013, складений головним спеціалістом Сасовською І. В. Водночас, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2024 у кримінальному провадженні № 120210305580002660, відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 366 КК України, яке закрите зв`язку із закінченням строків давності, зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, встановлено фальшивість цього доказу у справі № 803/1051/16, який в свою чергу потягнув за собою ухвалення незаконного рішення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі № 803/1051/16 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 803/1051/16 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НІМБ-7» про перегляд постанови Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року у справі № 803/1051/16 залишено в силі.
Верховний Суд у цій постанові наголосив, що акт перевірки від 19 вересня 2013 року № 000624 не був визначальним та єдиним доказом у цій справі, на підставі якого суд першої інстанції у 2016 році прийняв рішення. Ініціатором звернення до Держгеонадр щодо анулювання спеціального дозволу виступила саме Рожищенська районна рада, яка мала всю сукупність відомостей про порушення ТОВ «НІМБ-7» умов користування надрами та договору оренди землі, а Держгеонадра, приймаючи наказ про анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 28 грудня 2006 року № 4168, виходили з комплексної оцінки обставин, де акт перевірки був лише одним із елементів, що підтверджували систематичне невиконання Товариством умов користування надрами.
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, позивачем не наведено поважних підстав для для поновлення строку звернення до суду, оскільки поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Однак, таких обставин та в їх підтвердження відповідних та належних доказів позивачем не подано.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки за результатами розгляду цієї справи встановлено факт пропуску строку звернення до суду, а тому у відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, позов необхідно залишити без розгляду.
Відповідно до ч 1. ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 319 КАС України є підставою для скасування судового рішення та залишення позов без розгляду.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 240 311, 319, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 140/5026/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	З. М. Матковська