ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року		Справа №460/19878/25 пров. №А/857/10577/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В., 
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року (суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 16 січня 2026 року), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Головне управління ДПС у Рівненській області (далі Головне управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 27 539,93 грн.
01.12.2025 до суду першої інстанції надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2025 № 6580-2407-1716-UА56060470000086729 (далі ППР).
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року в позові Головного управління про стягнення податкового боргу в розмірі 27 539,93 грн відмовлено повністю. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано ППР.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю, позов Головного управління задовольнити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що наявними у справі доказами підтверджується, що орендарем земельної ділянки у договорі оренди земельної ділянки від 27.12.2011 №561010004000293 земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:026:0196 площею 85 квадратних метрів для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом, сходовою кліткою та гаражем, з добудовою міні ательє (далі Договір оренди, Земельна ділянка відповідно) - визначений позивач і право користування земельною ділянкою зареєстровано в державному реєстрі речових прав за позивачем. За умови нерозірваного договору оренди Земельної ділянки в розумінні вимог п.14.1.73. п.14.1 ст.14 ПК України ОСОБА_1 є землекористувачем за Договором оренди Земельної ділянки. Право оренди Земельної ділянки зареєстровано 17.02.2012 за ОСОБА_1 .
З метою приведення у відповідність нарахувань, контролюючим органом направлено лист Рівненській міській раді (від 05.12.2025 (№10783/17-24-07 09) щодо надання інформації про дату розірвання Договору оренди відповідно до Рішення Рівненського міського суду від 03 листопада 2025 року. Управлінням земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради на лист контролюючого органу надана інформація (лист вх. ГУ ДПС у Рівненській області від 09.12.2025 №34419/17-00) про те, що 28.11.2025 Рівненською міською радою подано апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2025 року у справі № 569/11061/25, тому вказане рішення набере законної сили після розгляду апеляційної скарги.
Відповідач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що право оренди позивача на Земельну ділянку, що передана йому за Договором оренди в строкове платне користування для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом, сходовою кліткою та гаражем, з добудовою міні ательє, яка розташована в м.Рівне на вул.Симона Петлюри, 31-А, припинилося 19.03.2015 з дати припинення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, що розташований на зазначеній Земельній ділянці. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку по сплаті орендної плати за користування Земельною ділянкою, починаючи з 19.03.2015 і по даний час.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 27.12.2011 між Рівненською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди, відповідно до якого Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 17.03.2011 №321 передає в строкове платне користування Земельну ділянку. 
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки зазначена в пункті 5 Договору оренди і становить 114773,05 грн.
Згідно з пунктом 9 Договору оренди орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Рівненською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення №321 від 17.03.2011). Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 5738,65 грн, що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №04-10/61-1, виконаний управлінням Держкомзему у м.Рівному, станом на 17.03.2011.
Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Орендар має право приступити до використання земельної ділянки, відповідно до її цільового призначення, після набрання чинності цим договором. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (пункти 18-20 Договору).
Пунктом 41 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Договором визначено, що його невід`ємною частиною є, зокрема, акт визначення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Акт приймання-передачі земельної ділянки сторонами складено від 17 лютого 2012 року.
Цього ж дня, Договір оренди зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.02.2012 за №561010004000293.
14.05.2012 між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін до Договору оренди, відповідно до якого нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 22954,61 грн, а розмір орендної плати в рік складає 1147,73 грн.
Додатковий договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.07.2012 за №561010004000469.
18.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до міського голови міста Рівне із письмовою заявою, яка зареєстрована у міськвиконкомі за вх№Д-3314/2, в якій покликався на те, що УДБ відмовило йому у наданні дозволу на добудову міні-ательє, з огляду на що просив розірвати Договір оренди. 
19.03.2015 між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) укладений Договір дарування, за умовами якого Дарувальник передає нерухоме майно у власність Обдаровуваної безплатно. 
Нерухоме майно, що відчужено за цим договором розташоване в АДРЕСА_2 . Тип об`єкта нерухомого майна, що відчужено: частина будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом та сходовою кліткою і гаражем – двокімнатна квартира, житловою площею 26,7 кв.м, загальною площею 88,7 кв.м. (пункт 3 Договору). 
Право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційний номером: 600139356101, дата реєстрації: 19.03.2015, 10:50:54.
Розташування вказаного об`єкта нерухомості на земельній ділянці площею 85 кв.м. кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, підтверджується даними Публічної кадастрової карти (https://kadastrova-karta.com/dilyanka/5610100000:01:026:0196), за відомостями якої вказана Земельна ділянка є ділянкою комунальної власності, має цільове призначення: Для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом, сходовою кліткою та гаражем, з добудовою міні-ательє; Вид використання: 1.13.2; Категорія: Землі житлової та громадської забудови; Адреса: АДРЕСА_2 . 
24.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до міського голови м.Рівне із письмовою заявою, яка зареєстрована у міськвиконкомі за вх№Д-1978, в якій просив з 19.03.2015 припинити дію Договору оренди у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно до іншої особи, зазначаючи реквізити договору дарування і індексний номер витягу. 
Дані про розірвання Договору оренди відсутні. 
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг №2243630 від 15.01.2026) за кадастровим номером 5610100000:01:026:0196 права власності та права користування (оренди) не зареєстровані. 
03.03.2025 Головним управлінням винесено ППР, яким ОСОБА_1 нараховано 27539,93 грн орендної плати за Земельну ділянку за 2025 рік.
Крім того, ще 06.10.2014 Головним управлінням була сформована податкова вимога форми “Ф” № 4104-25 на суму боргу з орендної плати за землю в розмірі 5513,12 грн.
Вказана вимога направлялася ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , і не була отримана адресатом, оскільки на той час він був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 460/9316/23, яке набрало законної сили 28.11.2023 залишено без задоволення позов Головного управління до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 41302,78 грн; а зустрічний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління № 313832-5002-1716 від 08.05.2018, № 100740-5013-1716 від 27.03.2019, № 45916-5005-1716 від 16.04.2020, № 450174-2405-1712 від 10.07.2021, якими ОСОБА_1 нараховано орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:026:0196, площею 85 кв.м. за 2018-2021 роки., в повному обсязі. В частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми “Ф” № 4104-25 від 06.10.2014, зустрічний позов залишено без задоволення. При цьому судом встановлено, що з 19.03.2015 ОСОБА_1 не є орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 85 кв.м, кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, а тому ним з цієї дати не має сплачуватися орендна плата за землю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2024 року у справі № 569/21935/23, що набрало законної сили 31.10.2024 відмовлено у задоволенні позову Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати 13689,61 грн, яка виникла у періоді 2014-2015 років. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання договору оренди недійсним та стягнення матеріальної та моральної шкоди. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі – ПК) встановлено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. 
Згідно з підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з підпунктом 270.1.2. пункту 270.1 статті 270 ПК об`єкти оподаткування орендною платою – це земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Як передбачено пунктом 287.1 статті 287 ПК, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (пункт 287.7 статті 287 ПК).
За правилами пункту 288.1. статті 288 ПК підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон - № 161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (стаття 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК).
Відповідно до пункту «е» статті 141 ЗК, підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Згідно з статтею 31 Закону № 161-XIV, договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці іншою особою.
Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Частиною третьою статті 7 Закону № 161-XIV передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці, крім випадків, визначених частиною четвертою цією статті, а також з урахуванням вимог частини шістнадцятої статті 120 Земельного кодексу України. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються.
У розумінні наведених положень законодавства, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.
Таким чином, платником плати за землю є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 червня 2016 року у справі №21-804а16 та постанові від 12 вересня 2017 року у справі №21-3078а16, а також Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі №819/1365/17, від 18 квітня 2019 року у справі №807/292/18, від 02 липня 2019 року у справі №819/1365/17, від 23 червня 2020 року у справі №817/492/17, від 28 грудня 2021 року у справі №803/846/17, від 04 серпня 2022 року у справі №804/15299/15, від 19 січня 2023 року у справі №803/806/17, від 17 лютого 2023 року у справі №420/23645/21, від 13 квітня 2023 року у справах №160/9422/20 та №160/3596/20.
Відтак, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок плати за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.
Враховуючи викладене, з моменту відчуження ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна, розташованого на Земельній ділянці, у нього припинилося право користування спірною Земельною ділянкою, а відтак і обов`язок зі сплати орендної плати за неї. 
За наведених обставин, спірне ППР, яким позивачу нараховано 27539,93 грн орендної плати за Земельну ділянку за 2025 рік, є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що Договір оренди Земельної ділянки формально не був припинений станом на момент подання апеляційної скарги Головним управлінням, а тому ОСОБА_1 залишається платником орендної плати, є безпідставними, оскільки у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості право користування земельною ділянкою та обов`язок зі сплати плати за землю переходять до нового власника в силу закону незалежно від внесення змін до договору оренди чи державної реєстрації такого переходу. 
Зважаючи на те, що спірне ППР є протиправним та підлягає скасуванню, визначене ним грошове зобов`язання не є узгодженим, відтак у контролюючого органу відсутні правові підстави для стягнення з позивача суми податкового боргу. Отже, вимоги первісного позову про стягнення податкової заборгованості є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 29.06.2026.