Справа № 646/6544/24 
№ провадження 2/646/646/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року        м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Шиховцової А.О.,
при секретарях судових засідань Святолуцькій К.С., Скриннік А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно,-
за участю сторін цивільного процесу:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвокатів Грищенка О.В., Огієнка Б.С.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача - адвоката Марцоня Д.Г.,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Грищенко О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшиної Олени Юріївни, в якому, з урахуванням зміни предмета, просив суд:
- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 1988 року до дати смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 0,1000 га; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; корпоративні права товариства з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», код ЄДРПОУ 24130500, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Осипенко, 55-А; транспортний засіб BMW 5281, 2007 року випуску білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку спільного сумісного майна подружжя, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 0,1000 га; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_3 ; корпоративні права товариства з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», код ЄДРПОУ 24130500, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Осипенко, 55-А; транспортний засіб BMW 5281,2007 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN- НОМЕР_3 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 1/2 частини суми 324 424,00 (триста двадцять чотири тисячі чотириста двадцять чотири) гривни, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_4 № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» та на грошові кошти у розмірі 1/2 частини суми 394043,00 грн, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України»;
- змінити черговість одержання права на спадкування за померлою ОСОБА_3 , визнавши за ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №796 на житловий будинок АДРЕСА_5 ;
- визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73048431 від 09.05.2024 року, на житловий будинок АДРЕСА_5 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №794 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 ;
- визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73047917 від 09.05.2024 року, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №792 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 ;
- визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73047316 від 09.05.2024 року, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №919 на частку у статутному капіталі ТОВ «АЕЛІТА» (місцезнаходження: 61046, Харківська обл., місто Харків, вул. Осипенко, буд. 55-А, код ЄДРПОУ 24130500);
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №1834 на грошові кошти в сумі 324424,00 грн, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_4 № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк»;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №1836 на грошові кошти в сумі 394043,00 грн. на рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України»;
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що з жовтня 1988 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. За адресою їх спільного проживання в буд. АДРЕСА_8 позивач здійснював підприємницьку діяльність, надаючи послуги шиномонтажу та вулканізації, за рахунок якої велося спільне господарство, оплачувався відпочинок, відкладалися гроші на придбання нерухомості та подальшого розвитку бізнесу. У 1993 році за рахунок грошових накопичень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли рішення про будівництво кафе поряд з будинком, де вони проживали. Будівництвом, майже повністю займались самотужки з допомогою батька ОСОБА_3 , наймаючи лише окремих спеціалістів для проведення складних робіт. З метою впорядкування діяльності станції технічного обслуговування автомобілів та кафе, 22.01.1996 року було створено та зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА» (код ЄДРПОУ 24130500), засновниками якого у рівних частках були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (батько ОСОБА_3 ), яке відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно, стало власником побудованих «подружжям»:
• нежитлової будівлі літ. «А-2» загальною площею 403,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_8 ;
• нежитлової прибудови літ. «А3-1», яка складається з нежитлового приміщення 1-го поверху №32 площею 95,1 кв.м. до нежитлової будівлі літ. «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_8 .
На підтвердження зазначеного вище у ОСОБА_1 є в наявності оригінали відповідних документів, а саме: розпорядження Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова про будівництво літнього кафе по АДРЕСА_8 , декларація про готовність об?єкта до експлуатації, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, виконавча зйомка території кафе для обгрунтування кордонів землекористування по АДРЕСА_8 , декларація відповідності об?єкта вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, протоколи досліджень, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, технічні паспорта на обладнання, установчий договір про створення та статут ТОВ «ЕЛІТА».
Окрім засновництва, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 брали активну участь у діяльності юридичної особи: ОСОБА_3 весь час до своєї смерті займала посаду директора, ОСОБА_1 займав посади головного бухгалтера, касира, а з 20.10.1998 по теперішній час займає посаду вулканізаторника.
Разом із зазначеним, ОСОБА_1 здійснював до та після смерті ОСОБА_3 оплату комунальних послуг, які отримує ТОВ «АЕЛІТА», сплачував податки та обов?язкові збори, оренду земельної ділянки на якій розташовані належна юридичній особі нежитлова нерухомість, купляв дрова для опалення приміщень, що підтверджується наявними у позивача оригіналами відповідних квитанцій.
Проживаючи разом однією сім?єю та так само, спільно займаючись підприємницькою діяльністю, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за рахунок спільно зароблених грошей, окрім побудованої нежитлової нерухомості, яка є власністю ТОВ «АЕЛІТА», також придбали наступну житлову нерухомість та інше майно:
-житловий будинок АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га;
-квартиру АДРЕСА_4 ;
-квартиру АДРЕСА_3 ;
-транспортний засіб BMW 5281, 2007 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN: НОМЕР_3 .
Зазначене спільно придбане майно, за домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було зареєстровано на ім?я ОСОБА_3 .
Перед укладенням договорів купівлі-продажу квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_3 , сторонами правочинів попередньо були укладені договори про наміри, де з боку покупця виступав ОСОБА_7 .
Згідно звітів з незалежної оцінки вище вказаного майна, з врахуванням вартості корпоративних прав ТОВ «АЕЛІТА», загальна його вартість складає 6 485 957,00 грн.
Після придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 купував будівельні матеріали та наймав майстрів для проведення ремонтних робіт.
Додатковим свідченням спільного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_3 однією сім?єю є той факт, що позивач з 1988 року до недавнього часу, постійно проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_8 , де перебували всі його особисті речі та який він вважав своїм «рідним домом», враховуючи також те, що будівництво нежитлових приміщень поруч із будинком було здійснено власними руками.
Крім того, ОСОБА_9 в період з 10 листопада 1998 року по 05 вересня 2016 року був зареєстрований за цією адресою.
Разом із витратами спільно зароблених грошей на будівництво, придбання та ремонт нерухомості, відпочинок та щоденні потреби, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 у період з жовтня 2013 року по березень 2022 року за рахунок вільних коштів здійснювали банківські строкові вклади у різні банківські установи, про що свідчать відповідні договори, оригінали яких наявні у позивача.
Також слід зазначити, що ОСОБА_7 до моменту вчинення ОСОБА_2 протиправних дій та отримання свідоцтв про право на спадщину за померлою ОСОБА_3 , опікувався всім вище вказаним майном, вважаючи його спільною сумісною власністю із ОСОБА_3 .
Враховуючи спільне проживання та побут, постійне опікування один про одного, після встановлення ОСОБА_3 діагнозу - лімфома, ОСОБА_1 був поруч, матеріально забезпечував, підтримував її, самостійно виконував всі побутові обов?язки та намагався допомогти у боротьбі із хворобою: виконував всі рекомендації лікарів під час перебування ОСОБА_3 на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний центр онкології», купував необхідні ліки та підтримував її морально.
ОСОБА_9 не безпідставно вважав себе та ОСОБА_3 сім?єю, а також набуте ними за час спільного проживання майно спільною сумісною власністю й з приводу чого 02.11.2023 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .
Проте, у зв?язку із відсутністю документально підтвердженого родинного зв?язку з ОСОБА_3 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
Знаючи про відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 09 травня 2024 року, ОСОБА_2 , який є сином останньої, отримав у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю.;
- свідоцтво про право на спадщину №796 на житловий будинок АДРЕСА_5 ;
- свідоцтво про право на спадщину №794 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_10 ;
- свідоцтво про право на спадщину №792 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 .
Позивач вважає його стосунки з ОСОБА_3 сімейними, пов?язаними спільним побутом та веденням спільного господарства, опікою та турботою один про одного, побудоване та придбане за час цих стосунків майно, є їх спільною сумісною власністю, а видані ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину можуть бути визнані судом недійсними та як похідне, скасована державна реєстрація права власності на отримане у спадок майно.
Ухвалою суду від 14.06.2024 у задоволенні заяви адвоката Грищенка Олега Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 17.06.2024 позовна заява залишена без руху.
24.06.2024 від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 25.06.2024 заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково, вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження: житлового будинку АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га; квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_3 ; транспортного засобу BMW 528I, 2007 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN: НОМЕР_3 до розгляду справи по суті. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Ухвалою суду від 27.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ганшиної Олени Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи №7422090, зареєстрованої за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності, згідно з яким відповідач вважає, що перебіг позовної давності щодо визнання майна, належного за життя померлій ОСОБА_3 спільною сумісною власністю з позивачем почався з 26.11.2019. Саме з цього часу позивач був обізнаний про обставини купівлі вказаного нерухомого майна, а позовна заява подана 15.06.2024, тобто після спливу строку позовної давності. Строк позовної давності щодо можливого визнання майна, належного за життя померлій ОСОБА_3 спільною сумісною власністю з позивачем сплив 27.11.2022, тобто позивач звернувся до суду з даною вимогою з пропуском позовної давності.
16.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи заперечення тим, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 законом не передбачено, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без шлюбу з жовтня 1988 року до 01.01.2004. Крім цього, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 та його мати певний час були в числі засновників ТОВ «АЕЛІТА», а згодом він працював на різних посадах у підприємстві, але відповідач вважає, що це може стосуватися лише доказу факту ділових та трудових відносин. Участь та перелік засновників ОСОБА_1 у складі ТОВ «АЕЛІТА» датується з 17.11.2008 по 29.12.2017. Крім цього, згідно зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Поддубною Ю.В., договору купівлі-продажу від 20.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Мангушевою О.С., реєстровий №1447, договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Мангушевою О.С., реєстровий №1783, вбачається, що ОСОБА_3 заявляла, що у зареєстрованому або фактичному шлюбі не перебуває та майно придбає за власні кошти. Відповідач вважає, що зі змісту договорів випливає, що якщо між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існували якісь особисті відносини, то вона не вважала їх сімейними чи подружніми. Будь-яке документальне підтвердження участі ОСОБА_1 у придбанні цього нерухомого майна відсутнє. Не надано позивачем і доказів існування домовленостей про спільний порядок користування, розпорядження цим майном. Наявні в матеріалах справи копії договорів про наміру, в яких стороною вказаний позивач можуть свідчити про наявність між ним та ОСОБА_3 правовідносин доручення або про намір ОСОБА_1 придбати майно, а не проживання його з ОСОБА_3 однією сім`єю. Відповідач вважає, що фотографії, надані позивачем мають епізодичний характер, не містять відомостей про дати, коди вони були зроблені, вони не відображають подій, пов`язаних з веденням спільного господарства, наявністю спільного бюджету, побуту. Видаткові накладні датовані після смерті ОСОБА_3 та вказують на купівлю ОСОБА_1 дров, мета купівлі будматеріалів невідома. У договорах банківського вкладу відсутні будь-які згадки про джерело походження коштів, про режим спільної власності тощо. Відповідач вважає подані позивачем докази недостовірними, недопустимими та неналежними та можуть лише підтверджувати факт знайомства позивача з ОСОБА_3 та їх ділові, трудові відносини. Виходячи зі своїх заперечень, відповідач вважає недоведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, тому відсутні і підстави для визнання майна, що належить ОСОБА_3 спільним сумісним з позивачем, а також для задоволення інших похідних позовних вимог. Також відповідач зазначив, що сестра ОСОБА_3 опікувалася про неї та надавала їй допомогу. Матеріальної допомоги ОСОБА_3 не потребувала, оскільки мала декілька джерел доходу.
25.07.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача зазначив, що наведені заперечення відповідача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.
01.08.2024 на виконання ухвали суду від 27.06.2024 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ганшиної Олени Юріївни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №7422090, зареєстрованої за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 03.09.2024 у задоволенні заяви адвоката Грищенка Олега Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 09.09.2024 прийнята заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Олега Володимировича про зміну предмета позову, залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕЛІТА", закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
23.10.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення, де він надав заперечення на уточнені позовні вимоги та зазначив, що необізнаність позивача про банківські рахунки ОСОБА_3 додаткові свідчить про відсутність між ними сімейних відносин.
Ухвалою суду від 16.12.2025 клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: інформацію щодо наявності або відсутності фактів державної реєстрації укладення та розірвання шлюбу (шлюбів), одним з подружжя якого (яких) є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: прізвище, ім?я, по батькові та дата народження іншого з подружжя; дата, час та місце державної реєстрації шлюбу; дата та номер актового запису про державну реєстрацію шлюбу; дата державної реєстрації розірвання шлюбу; дата та номер актового запису про розірвання шлюбу; належним чином засвідчену копію витягу (витягів) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян з відомостями, які зазначені в пункті 1, щодо підтвердження фактів державної реєстрації укладення та розірвання шлюбу (шлюбів), одним з подружжя якого (яких) є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
29.12.2025 на адресу суду на виконання ухвали суду від 16.12.2025 надійшла витребувана інформація.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.
У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, недоведеністю та пропуском позовної давності та просили відмовити у задоволенні позову.
Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглядати справи без її участі.
Представник третьої особи ТОВ «АЕЛІТА» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, правом на подачу пояснень щодо позовну не скористався.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що ОСОБА_3 та позивач разом жили, у них було кафе та шиномонтаж. Коли біля їх будинків було влучання, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дуже допомагали його сім`ї, дозволяли брати воду у кафе. Сім`я ОСОБА_11 з 2020 року ходили у кафе. Шиномонтаж постійно знаходився на території будинку, де було кафе. Свідок ОСОБА_11 вважав ОСОБА_3 та ОСОБА_1 парою, знали, що у них був сімейний бізнес. Коли у ОСОБА_11 було будівництво ОСОБА_1 допомагав перевезти матеріали на машині. ОСОБА_3 завжди казала, що ОСОБА_1 її чоловік.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що її син працював літом в шиномонтажі у позивача. Свідка познайомив з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 її чоловік. Коли ОСОБА_3 захворіла позивач возив її до лікарні. ОСОБА_1 допомагав їй. В 2004 році ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно звертались до неї, а в 2005 році періодично. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були разом постійно. Свідок сприймала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як чоловіка та дружину. Вони проявляли теплі стосунки. ОСОБА_1 по списку покупав ліки та свідок їх дивилась. ОСОБА_2 свідок бачила тільки коли він одружився на дівчині, яка була з її будинку. ОСОБА_12 взагалі не знала, що він є сином ОСОБА_3 . ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом вели побут та справи бізнесу. ОСОБА_13 розширювалось за їх ініціативою.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що свідок була у них дома та часто зустрічалась з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Свідок не знала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не в зареєстрованому шлюбі, про це дізналась тільки після смерті ОСОБА_3 . Чоловік свідка часто звертався на вулканізацію до ОСОБА_1 . Всі свята сімейні родина свідка відзначала у кафе ОСОБА_3 . Свідок постійно бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом. Свідок знала, що ОСОБА_3 на день Святого Валентина хотіла подарувати ОСОБА_1 атласну червону постільну білизну. З 2006 року свідок стала вхожа в будинок ОСОБА_3 . ОСОБА_3 робила у свідка манікюр, зазвичай на дому у ОСОБА_3 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що вважав ОСОБА_3 та ОСОБА_1 родиною. ОСОБА_16 виходив з дому, косив траву, робив прибудову у кафе. Перед тим як робити в кафе прибудову, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 збудували вулканізацію. Свідок вважав, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сімейний бізнес. ОСОБА_15 дізнався про відповідача, коли в нього з`явилась дитина. ОСОБА_3 не ділилася з ним подробицями сімейного життя, свідок у них дома не був.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що він бачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 будували кафе. Знав їх з 1988 року. Свідок відзначав свята в їх кафе. Постійно бачив з ОСОБА_3 , і позивача, і відповідача. Замовлення у кафе свідок робив, як через ОСОБА_3 , так і через ОСОБА_1 . Свідок вважав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільний бізнес. Свідок ОСОБА_15 постійно їх бачив, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 себе поводили як чоловік та дружина, він вважав, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що свідок ОСОБА_18 приходив та обслуговував котли в кафе. ОСОБА_3 казала свідку, щоб він за питаннями звертався до ОСОБА_1 . Вона о 12 годині десь прокидалась. ОСОБА_19 мав дуже багато спортивного інвентар та велосипед. ОСОБА_3 приїжджала та вона разом з ОСОБА_1 забирали його та він їх бачив у супермаркеті, де вони придбали продукти. Вони все разом робили. ОСОБА_1 брав участь та будував кафе, разом з батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_20 , а також залучали друзів, які будували з ними. З 2006 року свідок обслуговував ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по газу. ОСОБА_1 відчиняв двері, свідок бачив їх у парі, вони відпочивали разом у кафе. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що він знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1990 року та разом працювали та позивач йому трохи допомагав. Свідок часто з ними спілкувався. Свідок зазначив, що ОСОБА_1 був з ОСОБА_3 до кінця її життя. Свідок був обізнаний, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не реєстрували шлюб, причину він не питав. Свідок вважав їх сім`єю, оскільки з їх поведінки було видно, що вони кохають один одного, мали спільні переживання, забирали разом дітей. ОСОБА_3 казала, що в них було розподілено майно по договору та придбавалося спільно. Останній раз свідок бачив ОСОБА_3 за тиждень до її смерті, бачив, що у ОСОБА_3 з ногами були проблеми та ОСОБА_1 носив її.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приїжджали рази три до неї на дачу. Декілька разів на місяць свідок ходила до неї додому, якщо була з подругами, то зустрічалися у кафе. Свідок бачила вдома у ОСОБА_3 речі ОСОБА_1 . Свідок вважає, що вони жили однією сім`єю, оскільки ОСОБА_1 постійно був вдома з ОСОБА_3 , позивач та ОСОБА_3 проявляли один до одного почуття любові, вели себе як пара, чоловік та дружина. ОСОБА_1 постійно допомагав ОСОБА_3 . ОСОБА_3 нічого не розповідала за бізнес та майно.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що знає ОСОБА_1 та знав покійну ОСОБА_3 , оскільки працював у них в кафе, робив їм меблі. Відвозив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на Безлюдівку на відпочинок на своєму мікроавтобусі. Познайомився з ними з 2000-них років. Свідок був у ОСОБА_1 на вулканізації, де бачив часто ОСОБА_1 , коли приїзжав повз неї. До суду свідок вважав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 чоловік та дружина, оскільки часто їх разом зустрічав, на відпочинку також бачив їх. За послуги ОСОБА_23 в основному розраховувався позивач. Одного разу свідок бачив у будинку ОСОБА_3 у спідній білизні, тому і вважав їх сім`єю, сприймав їх як рівних господарів будинку. Свідок зустрічав їх разом в магазинах, на пляжі, бачив разом з дитиною, яку сприймав як їх спільну онучку. Свідок був в них дома десь 5-7 разів, разом вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не відпочивали, в них були нормальні дружньо-ділові відносини. Позивач ніколи йому не повідомляв про своє особисте життя, про власність, не підіймав питання про шлюб з ОСОБА_3 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що родину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає давно, була їх сусідкою, завжди бачила їх разом, до смерті ОСОБА_3 свідок не знала, що вони не одружені. Свідок разом з родиною часто відвідували кафе, де бачили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом. Вони проживали в приватному будинку поруч з кафе «Оазіс». Свідок зазначила, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_25 – його дружини є діти, які називали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 бабусею та дідусем. ОСОБА_1 брав участь у їх вихованні. Свідок розцінювала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінку, оскільки у кафе ОСОБА_1 виконував побутові прохання ОСОБА_3 . Особистими подробицями ОСОБА_3 не ділилася, про своє майно не розповідала.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що знає ОСОБА_1 років 10, вони поруч жили, їздили в ОСОБА_27 разом на відпочинок. ОСОБА_3 свідок знав років 40, потім вона почала зустрічатися з ОСОБА_1 , жити, будувати кафе. ОСОБА_2 свідок знає з малечку, він жив у бабусі з дідусем. Кафе ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будували разом, заробляли кошти в кафе, і на них розширювали бізнес. Свідок часто був в них вдома поруч з кафе, ремонтом будинку займався ОСОБА_1 , ремонтував дах, ворота . На всі свята свідок бачив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вони разом проживали поруч з кафе. Свідок вважає, що це був їх спільний бізнес. ОСОБА_28 , зазначив, що вулканізація у позивача була поруч з будинком. Свідок неодноразово відпочивав разом в компанії з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вони вели себе як чоловік та дружина. Про банківські вклади та нерухомість ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не розповідали, щодо шлюбних відносин питання не підіймалось. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали через неї дві квартири, які оформили на ОСОБА_3 , потім зверталися до свідка, щоб здати квартири в оренду, з приводу будинку, який був у будівельному стані ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_29 з приводу ремонту, а саме встановлення каміну, бо на той час мало хто займався установкою камінів, чоловік свідка допомагав та консультував та радив, чоловіка, який займався камінами. Свідок вважала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 парою. Родина свідка спочатку познайомилася з ОСОБА_1 , бо її чоловік обслуговувався у нього на вулканізації. Свідок була знайома з ними близько 10 років, з поведінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зрозуміло, що вони проживали разом. Особистим життям ОСОБА_3 зі свідком не ділилася, на особисті свята не запрошувала. ОСОБА_1 до неї звертався з приводу придбання нерухомості, попередній договір укладав ОСОБА_1 , але остаточний договір укладали з ОСОБА_3 , йому були роз`яснені права та наслідки і він був не проти, і довіряв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснювали купівлю нерухомості у власність ОСОБА_3 сімейними причинами. Свідок бачила, що вони не одружені, не чула, щоб ОСОБА_3 називала позивача чоловіком, але коли ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_3 як «дружина», то вона цього не заперечувала.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив суду, що ОСОБА_1 є дідусем племінниць свідка. З ОСОБА_3 спочатку свідок був знайомий, а потім стали друзями, ОСОБА_31 ніколи не ділилася зі свідком особистим, при ньому ОСОБА_3 багато разів називала ОСОБА_1 своїм чоловіком. Питання про факт шлюбних відносин свідок не підіймав.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що 7 років вона працювала з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 працював як водій, їздив на закупки, свідок працювала в кафе з 2017 року, спочатку барменом, під час ковіду працювала, і барменом і поваром, і адміністратором, ремонтом займалася ОСОБА_3 , рахунками також займалася ОСОБА_3 , свідок тільки знає як директора ОСОБА_3 , на роботу її приймала ОСОБА_3 , про шлюб, про чоловіків остання ніколи не говорила, все вирішувала сама. Коли ОСОБА_3 виїжджала в Туреччину на відпочинок, то ключі вона віддавала від кафе ОСОБА_33 . В кафе ОСОБА_3 ходила до останнього і потім після роботи розвозила колектив по домівках, ОСОБА_1 дерева стриг, прибирав, на закупку їздив. Свідок вважала ОСОБА_1 працівником, не бачила в них з ОСОБА_3 сімейних відносин. Свідок бачила на день народженнях ОСОБА_1 2 рази, на інших днях народженнях його не було. За всі гроші відповідала ОСОБА_3 , потім прибуток передавався її сину ОСОБА_2 , гроші з вулканізації де працював ОСОБА_1 також розраховувалися у кафе. ОСОБА_3 не любила відмічати дні народження, додому майже нікого не звала. Ключі від кабінету керівника були тільки в ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 захворіла, яка доглядала за нею, свідок також допомагала, провідувала її, спілкувалася з лікарями, ОСОБА_1 возив свідка та сестру ОСОБА_3 до лікарні, з лікарями спілкувалися свідок та сестра ОСОБА_3 . ОСОБА_3 відмовлялася, щоб до неї приїжджали, вона не хотіла ні з ким спілкуватися у лікарні.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що в 2015 році свідок прийшла працювати в кафе «Оазіс», пройшовши стажировку їй запропонували працювати барменом, в 2017 році свідок підписала контракт, коли ОСОБА_3 їздила за кордон, свідок збирала касу, у неї були ключі від кафе, свідок з ОСОБА_3 були в теплих відносинах, часто були в гостях з колективом у неї вдома в району аеропорту. Свідок знала ОСОБА_3 з 2013 року, просто віталася, коли у свідка були важкі часи у особистому житті, саме ОСОБА_3 її підтримувала, коли вона хворіла ОСОБА_3 приїжджала, коли її діти хворіли вона приїжджала, допомагала фінансово. Після 2017 року, коли свідок була на службі вони з ОСОБА_3 спілкувалися кожен день, свідок допомагала ОСОБА_3 в питаннях роботи, потім ОСОБА_3 сильно захворіла, і вони разом зі свідком поїхали до лікарні, оскільки ОСОБА_3 сама боялася зайти до лікаря, свідок сказала, що вона її мама і потім вони часто спілкувалися з лікарем, потім свідок показала аналізи ОСОБА_3 своєму військовому лікарю, і їй повідомили що можливо це рак, тому свідок просила ОСОБА_3 піти до лікаря. Свідок знала, що ОСОБА_3 не перебувала у шлюбі, про чоловіка, з яким вона була близька свідок нічого не знала. Свідок жила напроти та бачила, як ОСОБА_1 підстригав дерева, з ним познайомилася у кафе. ОСОБА_1 часто проводив свята у будинку ОСОБА_3 . Свідок зазначила, що ОСОБА_1 був на посаді бухгалтера, всі працювали маленьким колективом і допомагали один одному. Слів кохання та поцілунків при свідку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не було. ОСОБА_3 не називала позивача своїм чоловіком. Свідок не знає, хто сплачував за поховання ОСОБА_3 , а організацією займалися всі знайомі ОСОБА_3 . Закупкою алкоголю у кафе займалася в основному ОСОБА_3 , іноді ОСОБА_1 відвозив її. З ким ночувала ОСОБА_3 свідок не знає, оскільки вона та її діти ночували завжди вдома. В «медрадіологію», коли захворіла ОСОБА_3 її возив ОСОБА_1 . Коли свідок прийшла працювати кафе, воно вже було побудоване, а дім ОСОБА_3 купила вже побудований, щодо будівництва свідку нічого не відомо. Свідок завідувала фінансовими питаннями щодо кафе, на другому поверсі в кафе був більярд і це була частка бізнесу ОСОБА_2 . ОСОБА_3 йому віддавала доходи за більярд. Спочатку коли свідок прийшла працювати ОСОБА_35 вона не так часто бачила, потім він приходив. Коли за станом здоров`я ОСОБА_1 не міг поїхати на закупку, їздив ОСОБА_2 . ОСОБА_1 кожен день був у кафе, він слідкував за деревами біля кафе, якщо щось ламалося він ремонтував, якщо потрібно було почистити сауну він це робив. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 жив напроти кафе, у родинному будинку ОСОБА_3 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_36 , будучи приведеною судом до присяги, пояснила суду, що є рідною сестрою ОСОБА_3 . ОСОБА_3 після розлучення більше не виходила заміж. ОСОБА_3 сама працювала, кафе будувала з допомогою їх батька, у них також була перукарня, де свідок також працювала. У відпустку ОСОБА_3 їздила сама або у компанії, один раз їздила з молодим чоловіком. Коли ОСОБА_3 зламала ногу, родина свідка їздили до ОСОБА_3 та привозили їжу. Коли ОСОБА_3 важко захворіла, вона збивала температуру та їхала у кафе, до лікарів свідок їздила з ОСОБА_2 . Після розлучення у ОСОБА_3 було поруч багато чоловіків, але серйозних відносин не було. Нерухомість, автомобілі ОСОБА_3 купляла сама. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 працював у фірмі ОСОБА_3 водієм, стриг дерева, допомагав по господарству. Приблизно у 1990-их роках у них були стосунки, у 2010-их були також, але вони не були серйозними, як довго вони тривали свідок не може сказати. Свідок знала, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були інтимні стосунки і можливо вони жили разом у 1990-их роках. Коли ОСОБА_3 захворіла, вона знаходилася у ОСОБА_2 десь 2 місяці, вона майже весь час спала. ОСОБА_36 разом ОСОБА_2 їздили здавати аналізи. ОСОБА_3 відвідували свідок та дівчата з роботи, ОСОБА_2 брав у цьому участь. ОСОБА_1 возив свідка та дівчат з роботи до лікарні. ОСОБА_2 займався похоронами, хто інший брав участь свідок не знає. Свідок зазначила, у 1989 році ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були парою, були в неї на весіллі, коли було весілля у ОСОБА_2 . ОСОБА_1 був у ролі водія, возив гостей. ОСОБА_1 був бухгалтером на підприємстві у ОСОБА_3 . З приводу будівництва та розвитку бізнесу свідок не знає. Свідок не часто була у кафе, але бачила там ОСОБА_1 . З 2014 року ОСОБА_3 жила у будинку в районі «Аеропорту», до цього жила у будинку біля кафе. ОСОБА_3 придбавала одну квартиру, потім другу, а потім здавала їх в оренду. Коли почалася війна в будинку в районі «Аеропорту» жили матір ОСОБА_3 , ОСОБА_36 , їх матір, ОСОБА_1 приїжджав туди. Щодо ТОВ «Аеліта» свідку майже нічого не відомо, вона знає, що ОСОБА_3 була засновником, зараз вона є директором. До ТОВ «Аеліта» входили кафе, вулканізація, сауна, більярд, вулканізацією займалася ОСОБА_3 та всіма організаційними питанням. Інколи там працював ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами, заслухавши свідків зі сторони позивача та відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_14 від 19.06.2023 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків, про що Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З довідки про причину смерті №15 від 16.06.2023, виданою КНП «Обласний центр онкології» причиною смерті ОСОБА_3 неходжкінська В-клітинна лімфома з клітин маргінальних зон.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2006, виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за №9754006 від 06.02.2006 нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 403,2 кв.м., розташована в АДРЕСА_8 належить ТОВ «АЕЛІТА».
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12675113 від 12.11.2013 нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 403,2 кв.м., розташована в АДРЕСА_8 належить ТОВ «АЕЛІТА» на праві спільної часткової власності (частка ).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2013 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за №42782 від 16.01.2013 нежитлова прибудова літ. «А3-1», яка складається з нежитлового приміщення 1-го поверху №32 площею 95,1 кв.м. до нежитлової будівлі літ. «А-2» загальною площею 95,1 кв.м., розташована в АДРЕСА_8 належить ТОВ «АЕЛІТА».
Згідно з копією розпорядження Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова Харківської області №305 від 17.04.1997 «Про будівництво літнього кафе по АДРЕСА_8 » на підставі рішень Харківської міської ради народних депутатів №266 від 28.03.1996, №782 від 24.07.1996 надано дозвіл ТОВ «Аеліта» на будівництво літнього кафе за адресою: АДРЕСА_8 .
24.11.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 20211085491, в якій зазначено, що прибудова літ. «А3-1» - літній майданчик загальною площею 118,7 кв.м., розташована в АДРЕСА_8 вирішено вважати закінченим будівництвом, об`єктом готовим до експлуатації 
02.11.2005 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме одноповерхової прибудови для розширення залу для обідів та двоповерхової прибудови оздоровчого комплексу до існуючого стаціонарного кафе по АДРЕСА_8 ТОВ «Аеліта».
Згідно з копією декларації №327 відповідності об`єкта (об`єктів) вимогам законодавства з питань пожежної безпеки від 02.12.2009 майстерня з ремонту покришек по вул. Осипенко, 55А у м. Харкові відповідає вимогам пожежної безпеки. Керівник підприємства зазначена ОСОБА_3 .
З протоколу №7 проведення досліджень метеорологічних факторів та протоколу №6 проведення досліджень освітленості робочого місця від 10.12.2009 вбачається, що керівником ТОВ «Аеліта» зазначена ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 15.12.2009 нежитлова будівля для розміщення та діяльності майстерні з ремонту та балансіровки шин ТОВ «АЕЛІТА» по вул. Осипенко, 55А зазначено, що майстерня відповідає вимогам діючого чинного санітарного законодавства України.
Згідно з листами від 29.09.2004 Фрунзенської СЕС, адресованими директору ТОВ «Аеліта» Фрунзенська СЕС не заперечувала проти роботи кафе «Оазис» ТОВ «Аеліта» та погодила асортимент продукції у кафе.
Відповідно до засновницького договору ТОВ «АЕЛІТА» від 16.01.1996 засновниками ТОВ «АЕЛІТА» були ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Зборами учасників ТОВ «Аеліта» від 24.10.2008 була затверджена нова редакція статуту ТОВ «Аеліта», на першій сторінці статуту містяться підписи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.05.2024 вбачається, що засновником товариства є ОСОБА_3 .
З копії трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що він працевлаштований у ТОВ «Аеліта» вулканізатором з 20.10.1998. Запис у трудовій книжці внесена ОСОБА_3 .
Судом досліджені копії квитанцій за сплату рахунків за електроенергію за січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року від ТОВ «АЕЛІТА», платник ОСОБА_1 ; за газопостачання за лютий 2024 року, квитанції за оплату послуг за 2023 рік, де платником є ОСОБА_1 ; копії платіжних інструкцій за спожитий газ за жовтень 2023 року, січень 2024 року, листопад 2023 року, жовтень 2023 року, де платником є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; видаткові накладні за дрова дуб за період червня-серпня 2023 року, де платником зазначений ОСОБА_1 ; квитанції про сплату орендної плати, податку на нерухоме майно від ТОВ «АЕЛІТА», де платником виступав ОСОБА_1 .
Згідно з копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріально округу Поддубною Ю.В. від 30.12.2015, реєстровий №1239, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, укладеним між ОСОБА_37 як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем, ОСОБА_3 придбала житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 293,1 кв.м., житловою площею 93,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п.2.2. вищевказаного договору ОСОБА_3 підтверджено, що вона не перебуває у зареєстрованому або фактичному шлюбі, майно придбає за власні кошти.
Відповідно до копії договору про наміри від 16.09.2019, укладеним між ОСОБА_38 та ОСОБА_1 сторони домовилися про укладання в майбутнього договору про купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_11 не пізніше 21.09.2019.
Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріально округу Мангушевою О.С. від 20.09.2019, реєстровий №1447, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №181872571 від 20.09.2019, укладеним між ОСОБА_38 як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем, ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_11 . Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_3 підтвердила, що у шлюбі не перебуває, грошові кошти, що витрачаються нею на придбання квартири не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її особистою приватною власністю і особи, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України відсутні.
Відповідно до копії договору про наміри від 21.11.2019, укладеним між ОСОБА_39 та ОСОБА_1 сторони домовилися про укладання в майбутнього договору про купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_12 не пізніше 28.11.2019.
Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріально округу Мангушевою О.С. від 26.11.2019, реєстровий №1783, укладеним між ОСОБА_39 як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем, ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_12 . Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_3 підтвердила, що у шлюбі не перебуває, грошові кошти, що витрачаються нею на придбання квартири не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її особистою приватною власністю і особи, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України відсутні.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 від 15.07.2008 ОСОБА_3 належав автомобіль «BMW 5281», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 .
Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна, виданим суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Консалтинг-Експерт І» ринкова вартість житлового будинку загальною площею 293,1 кв.м., житловою площею 93,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає на дату оцінки 11.04.2024 5 374 852 грн.
Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна, виданим суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Консалтинг-Експерт І» ринкова вартість квартири загальною площею 21,3 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 складає на дату оцінки 11.04.2024 432 296 грн.
Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна, виданим суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Консалтинг-Експерт І» ринкова вартість квартири загальною площею 15,6 кв.м., житловою площею 13,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 складає на дату оцінки 11.04.2024 334 834 грн.
Відповідно до заключення спеціаліста з оцінки майна автомобіля BMW5281, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданим суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Аргумент-Експерт» ринкова вартість автомобіля складає 343 600,00 грн.
Згідно з актами від 28.05.2024 сусіди, які проживають поряд з будинком по АДРЕСА_8 зазначити, що підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з жовтня 1988 року по середину червня 2023 року у вказаному будинку.
Судом також досліджені копії накладних від 05.02.2016 та 17.05.2016, виданих на ім`я ОСОБА_1 на покупку будівельних матеріалів.
Також до позовної заяви додані фотокартки, на яких зображені у різні періоди часу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з друзями, колегами та у колі сім`ї.
В підтвердження факту спільних родинних відносин ОСОБА_1 посилався на те, що у нього та ОСОБА_3 були договори банківських вкладів в одних і тих же банківських установах, а саме ПАТ «МЕГАБАНК», АТ КБ «Приватбанк». Також, у ОСОБА_3 був договір банківського вклад у ПАТ «Державний ощадний банк України».
Позивач також надав квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , де він був платником за період жовтень 2023 року, листопад 2023 року, грудня 2023 року.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №379863571 від 23.05.2024 житловий будинок «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 293,1 кв.м., житловою площею 93,9 кв.м. належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер №796 від 09.05.2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №379861475 від 23.05.2024 квартира за адресою: АДРЕСА_11 загальною площею 21,3 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер №794 від 09.05.2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №379860226 від 23.05.2024 квартира за адресою: АДРЕСА_12 загальною площею 15,6 кв.м., житловою площею 13,6 кв.м. належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер №792 від 09.05.2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00040162683 від 19.06.2023 та договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 17.06.2023 у ФОП ОСОБА_40 вбачається, що допомогу на поховання отримав ОСОБА_2 , а також займався організацією поховання ОСОБА_3 
ОСОБА_2 звернувся 05.10.2023 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 
ОСОБА_1 звернувся 02.11.2023 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа №71349717, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74222090 від 05.10.2023.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №74222116 від 05.10.2023 вбачається, що заповіти та спадкові договори ОСОБА_3 не складалися.
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.10.2023 за адресою: АДРЕСА_8 станом на дату смерті ОСОБА_3 були зареєстровані ОСОБА_41 , ОСОБА_2 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_3 .
З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041709883 від 05.10.2023 вбачається, що ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_3 , про що 02.03.1984 був складений акт №286.
З повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 05.10.2023 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з 23.07.1983 року по 16.09.1987 року з ОСОБА_47 . У інших шлюбах ОСОБА_3 не перебувала.
10.01.2024 ОСОБА_1 вдруге звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уточнивши, що після смерті останньої залишилися у складі спадщини квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. від 10.01.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки встановити родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
09.05.2024 ОСОБА_2 вдруге звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уточнивши, що після смерті останньої залишилися у складі спадщини квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , а також житловий будинок АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за законом №792, 794, 796 на ім`я ОСОБА_2 , якими останній успадкував від ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , а також житловий будинок АДРЕСА_1 .
22.05.2024 ОСОБА_2 знову звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уточнивши, що після смерті останньої залишилися частка у статутному капіталі ТОВ «АЕЛІТА» та транспортний засіб «BMW 5281», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 09.05.2024 транспортний засіб «BMW 5281», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .
Зі статуту ТОВ «АЕЛІТА» у редакції 2017 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_3 є керівником та засновником ТОВ «АЕЛІТА».
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за законом №919, 921 на ім`я ОСОБА_2 , якими останній успадкував від ОСОБА_3 транспортний засіб «BMW 5281», реєстраційний номер НОМЕР_1 та частку 100% у статутному капіталі ТОВ «АЕЛІТА».
19.06.2024 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уточнивши, що після смерті останньої залишилися:
- грошові кошти, вкладу у сумі - 295 000.84 грн., з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 , згідно умов Договору №SAMDNWFD0072667995601 від 13.02.2020, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»;
- грошові кошти, вкладу у сумі - 9 748,12 грн. з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку: № НОМЕР_5 згідно з умовами Договору №SAMDN85000739956846 від 30.12.2013, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»;
- грошові кошти, вкладу у сумі - 19 674,88 грн. з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_6 згідно умов Договору №SAMDNWFC00011451684 від 06.09.2021, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»;
- грошові кошти, вкладу у сумі - 0 (нуль) гривень 25 копійок, з усім-видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_7 , згідно умов Договору №SAMDNFF00052267492 від 16.02.2022, укладеного на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»;
- грошові кошти, вкладу у сумі - 0 (нуль) гривень 30 копійок, з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_8 , згідно умов Договору №SAMDN52000007007504 від 07.12.2016, укладеного на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»;
- грошові кошти, сума залишку 350 000 грн., з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_9 , відкритому на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ «Державний ощадний банк України»;
- грошові кошти, сума залишку 39079,79 грн. з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_10 , відкритому 15.12.2017 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ;
- грошові кошти (компенсація 1997 р.) - сума залишку 3 503,85 грн. з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_11 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ;
- грошові кошти (компенсація 1997 р.) - сума залишку 1 459,50 грн., з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ № 10020/0327 на рахунку № НОМЕР_16 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ;
- 1/2 частка у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_13 .
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_48 видані свідоцтва про право на спадщину за законом №1834,1836 на ім`я ОСОБА_2 , якими останній успадкував від ОСОБА_3 грошові кошти, вкладу у сумі - 295 000.84 грн., з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 , згідно умов Договору №SAMDNWFD0072667995601 від 13.02.2020, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, вкладу у сумі - 9 748,12 грн. з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку: № НОМЕР_5 згідно з умовами Договору №SAMDN85000739956846 від 30.12.2013, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, вкладу у сумі - 19 674,88 грн. з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_6 згідно умов Договору №SAMDNWFC00011451684 від 06.09.2021, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, вкладу у сумі - 0 (нуль) гривень 25 копійок, з усім-видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_7 , згідно умов Договору №SAMDNFF00052267492 від 16.02.2022, укладеного на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, вкладу у сумі - 0 (нуль) гривень 30 копійок, з усіма видами нарахувань, процентних доходів та інших надходжень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_8 , згідно умов Договору №SAMDN52000007007504 від 07.12.2016, укладеного на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, сума залишку 350 000 грн., з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_9 , відкритому на ім?я померлої ОСОБА_3 у АТ «Державний ощадний банк України»; грошові кошти, сума залишку 39079,79 грн. з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_10 , відкритому 15.12.2017 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ; грошові кошти (компенсація 1997 р.) - сума залишку 3 503,85 грн. з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ №10020/0327 на рахунку № НОМЕР_11 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ; грошові кошти (компенсація 1997 р.) - сума залишку 1 459,50 грн., з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться у ТВБВ № 10020/0327 на рахунку № НОМЕР_16 в АТ «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_3 ;
На виконання ухвали суду від 16.12.2025 судом з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримані відомості щодо перебування ОСОБА_1 у зареєстрованих шлюбах, з яких вбачається, що:
-з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00055550942 від 24.12.2025 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00055551266 від 24.12.2025 вбачається, що ОСОБА_1 перебував з 17.10.1987 по 14.05.1996 у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_49 ;
-з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00055551088 від 24.12.2025 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває з 11.02.2025 у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_50 .
За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Наведені вище правові висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №127/11013/17, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 712/11298/20, від 29 листопада 2023 року у справі № 756/3889/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.
В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20).
Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (частина друга статті 74 СК України).
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Аналогічні по суті висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 751/3021/17, від 15 листопада 2023 року у справі № 937/8424/20, від 12 жовтня 2023 року у справі № 308/1213/19.
За змістом положень статті 74 СК України, у разі пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивач повинен довести початок і кінець такого проживання, а також набуття в цей період спірного майна. Обставини проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, існування між ними відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також набуття ними спільного майна у цей період має бути підтверджено належними і допустимими доказами.
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 759/14612/18, провадження № 61-2423св23.
Презумпція спільності права власності на майно подружжя поширюється і на спадкові правовідносини. За загальним правилом частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, становить майна, підлягає виділу та не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
З вимог ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.
Позивачем надані акти від 28.05.2024 складені сусідами, що проживають біля будинку АДРЕСА_8 , відповідно до якого останні підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з жовтня 1988 року по середину червня 2023 року у вказаному будинку. Водночас, вказані акти не засвідчені уповноваженим органом, а тому суд не може взяти їх до уваги.
Надані позивачем письмові докази, фотографії та покази свідків свідчать лише про факт проживання позивача із спадкодавцем у спірному житловому будинку. Проте не підтверджують, що стосунки , що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , були притаманні сім`ї: що вони вели спільне господарство та систематично піклувались один про одного, тобто у них виникли спільні обов`язки та права, які притаманні сімейним відносинам. Надані договори купівлі-продажу нерухомого майна та відкриті рахунки в однакових установах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не можуть підтвердити факт проживання їх як чоловіка та жінки, оскільки позивачем не підтверджено у ході судового розгляду спільну мету придбання такого майна, спільність фінансових ресурсів та фізичної праці, як могла б слугувати метою придбання такого майна в інтересах сім`ї, щодо банківських рахунків слід зазначити, що останні були відкриті на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 індивідуально та в них було відсутнє посилання щодо спільного користування ними, можливості спільного заощадження грошових коштів та в подальшому використання цих коштів для спільних сімейних цілей, що є необхідною ознакою для встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
З наданих матеріалів справи також вбачається, що у відповідача ОСОБА_2 , який є її сином, наявні документи, пов`язані зі смертю та захороненням ОСОБА_3 , жодних зі свідків достоменно не підтвердив, що ОСОБА_1 займався організацією поховання ОСОБА_3 та її лікуванням у зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_3 .
Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 1988 року по 01.01.2004 слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.
Положення Кодексу про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.
Зазначене положення передбачене Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу про шлюб та сім`ю України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України, тобто з 01.01.2004. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.
З огляду на вказане, встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01.01.2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року (справа № 303/2865/17), від 28.10.2020 року (справа № 280/705/17), від 10 лютого 2021 року (справа № 204/5407/17).
Крім того, як вбачається з наданих на виконання суду документів ОСОБА_1 перебував у шлюбі з 17.10.1987 по 14.05.1996 у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_49 .
Також судом враховано, що жоден зі свідків не зазначив про достовірність відомостей щодо спільного ведення бізнесу та спільного бюджету, а з наданих ними свідчень вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали розподіл коштів у бізнесі як керівник та найманий працівник, а доручення щодо сплати позивачем комунальних послуг у ТОВ «АЕЛІТА» та купівлю ним будівельних матеріалів може свідчити про доручення, які свідчать про службовий характер відносин, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Квитанції за сплату комунальних послуг також не можуть свідчити в підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки ОСОБА_3 померла у червні 2023 року, а квитанції за сплату комунальних послуг датовані після червня 2023 року, що може свідчити про проживання ОСОБА_1 у будинку за адресою: АДРЕСА_8 .
Таким чином, суд вважає, що відсутні обставини які доводять обґрунтованість заявлених вимог, а тому позовна вимога в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
У зв`язку із вищевикладеним, також не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, оскільки є похідними від позовних вимог щодо встановлення факту спільного проживання.
Щодо посилання відповідача щодо пропуску позовної давності.
В силу вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Статтею ст.266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Згідно з ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Отже, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.
Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Аналогічні висновки викладено в постановах ВП Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 04.12.2018 у справі №910/18560/16.
За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити через його необґрунтованість, а не через пропуск строку позовної давності.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.
Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.
Крім цього, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у редакції, чинній станом на сьогоднішній день, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».
Так, ухвалою суду від 25.06.2024 частково задоволено заяву адвоката Грищенка Олега Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження: житлового будинку АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га; квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_3 ; транспортного засобу BMW 528I, 2007 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN: НОМЕР_3 до розгляду справи по суті.
За таких обставин, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25.06.2024, слід скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно - залишити без задоволення.
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25.06.2024 - скасувати.
Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості про учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_17 , адреса реєстрації: АДРЕСА_14 ;
представник позивача – адвокат Грищенко Олег Володимирович, адреса для листування: 61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 196/1, діє на підставі ордеру серії АХ №1192617 від 12.06.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002460 від 19.08.2020;
представник позивача – адвокат Огієнко Богдан Сергійович, адреса для листування: 61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 196/1, діє на підставі ордеру серії АХ1193715 від 19.06.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1832 від 26.12.2018;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_18 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 ;
представник відповідача – адвокат Марцонь Дмитро Григорович, адреса для листування: 61001, м. Харків, а/с 878, діє на підставі ордеру серії ВІ №1189742 від 03.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1399 від 21.03.2014;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшина Олена Юріївна, адреса місцезнаходження: 61082, м. Харків, вул. Василя Мельникова, буд. 4;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», код ЄДРПОУ: 24130500, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Осипенка, 55А.

Головуючий суддя : Шиховцова А.О.