ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року
м. Київ
справа № 335/10958/24
провадження № 51-4169км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
за участю: секретаря судового засідання засудженого захисника прокурора потерпілого потерпілої  представника потерпілих 	 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1, 
на вирок Запорізького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року. 
Обставини справи

1. Суд першої інстанції оскарженим вироком засудив ОСОБА_5 за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України (КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
2. Суд визнав доведеним, що 15 серпня 2024 року приблизно об 11:54 біля входу до готельно-розважального комплексу «Pool and beach» на вул. Прибережна Автомагістраль, 60-Б у м. Запоріжжі, засуджений в ході конфлікту вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_11 , від чого той впав, ударився потиличною частиною голови об тротуар, отримавши ушкодження, від яких помер на місці.
3. Оскарженим вироком апеляційний суд скасував вирок в частині призначеного покарання і призначивзасудженому за частиною 1 статті 119 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вимоги і доводи касаційних скарг

4. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить змінити вирок апеляційного суду та застосувати до засудженого положення статті 75 КК.
5. Він стверджує, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, оскільки всупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою пом`якшуючих обставин: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, а також позитивних даних про його особу.
6. Також захист зазначає, що судами не враховано протиправну поведінку потерпілого, який у громадському місці, на очах відвідувачів закладу вдарив по обличчю засудженого. Засуджений злочин вчинив випадково, не маючи на це умислу, піддавшись провокації з боку потерпілого.
7. Прокурор направив до Суду письмові заперечення, у яких, навівши відповідні аргументи, просив відмовити у задоволенні касаційної скарги сторони захисту.
Позиції учасників касаційного розгляду

8. Захисник та засуджений в судовому засіданні підтримали доводи своєї скарги.
9. Прокурор, потерпілі та їх представник просили залишити вирок апеляційного суду без зміни. 
Оцінка Суду

10. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню
11. Захисник у скарзі не оспорює правильність висновків судів про винуватість засудженого у вчиненні злочинів та кримінально-правову оцінку його дій. Разом із тим він наполягає на тому, що його підзахисний заслуговує на звільнення від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі. 
12. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 438 та статті 414 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень може стати явна несправедливість призначеного покарання. 
13. Статтями 50 та 65 КК визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
14. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні виду та розміру покарання, а також порядку його відбування. 
15. Суд відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій перебувають у кращому становищі, ніж касаційний суд щодо оцінки характеру злочинної поведінки, особи засудженого та інших вагомих для призначення покарання чинників, маючи можливість безпосереднього сприйняття всіх обставин, важливих для винесення рішення в межах наданих суду дискреційних повноважень. 
16. Фактично, доводи сторін у касаційній скарзі зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого й іншим обставинам справи, з якою не згоден скаржник.
17. На переконання Суду, аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому через суворість у касаційній скарзі сторони захисту не наведено. 
18. Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та інші обставини, які мають правове значення, у тому числі й ті, на які є посилання в касаційній скарзі. 
19. Суд також взяв до уваги позицію потерпілих, які в своїй апеляційній скарзі наполягали на призначенні засудженому більш суворого виду покарання, через те, що вчинений злочин призвів до тяжких наслідків. 
20. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером установлених конкретних дій винного апеляційний суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення нових злочинів й виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.
21. Суд не має підстав вважати таке рішення апеляційного суду необґрунтованим в цій частині.
22. Разом із тим суд апеляційної інстанції погодився зі встановленими судом першої інстанції пом`якшуючими обставинами, а саме: щире каяття, а також добровільне відшкодування матеріальної шкоди заявленої потерпілою стороною. 
23. Не залишилися без оцінки суду й те, що засуджений є інвалідом 3 групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, на спеціальних медичних обліках не перебуває. Обтяжуючих покарання обставин суди не встановили.
24. Оцінивши ці обставини у сукупності, апеляційний суд призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому в санкції норми КК, за якою його засуджено.
25. З огляду на наведене, Суд уважає, що апеляційний суд не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом загальним засадам, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
26. Вирок апеляційного суду відповідає статтям 370, 374, 420 КПК, а тому підстав для його скасування або зміни Суд не вбачає. 
27. З огляду на викладене доводи захисника стосовно надмірної суворості призначеного засудженому покарання слід відхилити, а касаційну скаргу залишити без задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 432, 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Запорізького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3