Справа № 473/2899/26
П О С Т А Н О В А
іменем України
"22" червня 2026 р. місто Вознесенськ 

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е., 
з участю секретаря судового засідання Пономарьової А.П., 
захисника адвоката Андрухова М.І., 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст.122 – 4 КУпАП
В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 – 4 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу серії ЕПР1 номер №677511 від 28 травня 2026 року, 28 травня 2026 року приблизно о 09:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області на перехресті вулиць Київська та Хлібозаводська, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом – легковим автомобілем моделі «Hyundai» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та будучи учасником дорожньо – транспортної пригоди, а саме: потерпілою стороною, залишила місце події, чим порушила вимоги п.2.10 а/ ПДР України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та повідомила, що 28 травня 2026 року приблизно о 09:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області на перехресті вулиць Київська та Хлібозаводська, вона керувала транспортним засобом – легковим автомобілем моделі «Hyundai» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Вона здійснила зупинку керованого нею транспортного засобу на даному перехресті вулиць за сигналом світлофору, та після включення зеленого світла розпочала рух, та в цей момент відбулуся дорожньо – транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем моделі «DAF» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із напівпричепом з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив контактування правою частиною керованого ним вантажного автомобіля із лівою стороною легкового автомобіля моделі «Hyundai» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під її керуванням. Внаслідок цих обставин транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Але водій вантажного автомобіля моделі «DAF» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із напівпричепом з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , після виниклої дорожньо – транспортної пригоди не зупинився та поїхав далі, залишаючи місце вчинення даної дорожньої пригоди. Вона будучи учасником дорожньо – транспортної пригоди, а саме: потерпілою стороною, почала переслідування даного вантажного автомобіля, сигналила йому, і змогла його зупинити лише на перехресті вулиць Київської та Осипенко в місті Вознесенську Миколаївської області. В судовому засіданні ОСОБА_1 доводила, що її дії були зумовлені не умислом залишення місця виниклої дорожньо – транспортної пригоди, а бажанням наздогнати та зупинити водія, котрий вчинив дану дорожньо – транспортну пригоду та намагався скритися з місця вчинення дорожньо – транспортної пригоди та уникнути адміністративної відповідальності. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 – 4 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах. 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Показання водія ОСОБА_1 , логічно узгоджуються з постановою від 12 червня 2026 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області /єдиний унікальний номер судової справи №473/2884/26/ про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.122 – 4. ст.124 КУпАП.
За наведених обставин, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 – 4 КУпАП, а саме: залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо – транспортної пригоди, до якої вони причетні, тобто порушення вимог п.2.10 а/ ПДР України, а викладені в протоколі серії ЕПР1 номер №677511 від 28 травня 2026 року, інспектора СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області висновки - не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.
Водночас регламентований ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 – 4 КУпАП в суді і вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу в її діях адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.18, п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 – 4 КУпАП – закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський